H. UZEL, MONOGRAPHIE DER ORDNUNG THYSANOPTERA. 
nebot' pozoroval, ze u dospelych zarodku basalni deska jeho souvisi s hofejsim pyskem 
a jicnem. 
Zbyva nam jeste promluviti o pozeraku, jehoz zadni stena jest promenena v silnou 
desku chitinovou, do niz pfechazi, jak jiz nahofe feceno, pfedni stena hypopharvnxu. 
Pfedni stena pozeraku jest znacne tenet a pfechazi ve vnitfni (zadni) stenu hofejsiho 
pysku. Na ustroj ten pfiklada se die Bohlse jeden par mohutnych svalu, jejichz druliy 
konec pfipevnuje se na zadnim okraji oci. Smrstenim techto svalu stavi se cely kuzel 
ustni kolmo na podelnou osu tela. 
Ssani deje se nasledujicim zpusobem. Tfasnenka. vyhledavsi vhodne misto pomoci 
trichomu hmatavych na dolejsim pysku a cipku cichovych na makadlech. navrta je 
bodeem ustnim. Do otvoru takto vznikleho zapusti obe stetiny bodave, zlabky na sebe 
prilozene. Tak povstane rourka, kterou vystupuje st’ava do otvoru ustniho jiz tak zvanou 
kapillaritou. Odtud pak pozerakem cerpa se do pocatku zazivaci roury. Pfedni tenka 
stena pozeraku opatrena jest totiz (die Bohlse) mohutnfm svalem, ktery smrstenim svetlost’ 
jeho znacne rozsifi, cimz vzduch se zredi; nasledkem toho vystupuje tarn tekutina, 
puzena jsouc vetsim tlakem vzduchu okolniho. Hermetickeho uzavfeni dosahne pocatek 
zazivaci roury (usta), ze mekke cash, ukoncujici horejsi i dolejsi pysk, pevne k povrehu 
potravy se prikladaji. Za pozerakem pak uzavira se roura zazivaci die Bohlse v oka- 
mziku ssani skupinou svalu. 
V nasledujicich radcich vytkneme cestu, kterou se bralo studium ustroju ustnich 
trasnenek od pocatku. — R. 1761. videl Sulzer (L. c. 5.) na spodni strane hlavy 
trasnenek, zvetsiv je slunecnim mikroskopem na sest stop, dve vejcite vyvfseniny (bez- 
pochyby pfedni kycle) a mezi nimi hluboky llabek. Dve leta pozdeji videl Scopoli 
(L. c. 6.) zajiste jiz rypacek tfasnenek, nebot’ pocitaje do sveho fadu Proboscidea, jenz 
vyznamenava se ohnutym sosakem. R. 1764. mluvi Geoffroy (L. c. 9.) o male podelne 
skuline, dole na hlave se nalezajici, ve ktere by pry mohla kusadla ukryta byti. R. 1767. 
pravi Linne (L. c. 10.), ze tfasnenky maji rypacek k hrudi pfilozeny. R. 1773. pozo¬ 
roval Degeer (L. c. 11.), ze hlava dole prodluzuje se pod pfedohrud’, a ze ma na konci 
teto prodlouZeniny kratky, kuzelovity, tupy rypacek, na nemz stoji nekolik malych, z clanku 
slozenych makadel, a ktery nekdy az k pfednim noham zasahuje. Na konci rypaku videl 
tez malou spicatou cast’, coz zajiste byl konec bodee ustniho. R. 1829. rozeznal Strauss- 
Durkheim (L. c. 38.) na rypaku tfasnenek maxilly, avsak myslil, ze jsou volne po- 
hyblive. R. 1836. uvadi Haliday (L. c. 43.), nasledujici pozorovani: Ustroje ustni 
tfasnenek tvofi masity rypacek, ktery neni zatazitelny, a jehoz cash jsou vespolek srostle. 
Spodni pysk tvofi zadni cast’ rypacku a Ize na nem rozeznati submentum, dlouhe mentum 
a cast’ zvanou ligula. Palpi labialni stoji mezi mentem a ligulou na uzkem blanitem miste. 
Maxilly jsou ploche, trojhranne, a muzeme na nich jiz rozeznati cash, z nichz povstaly. 
Za polovinou sve delky nesou makadla, ktera jsou delsi nez makadla spodniho pysku. 
U terebrantii jsou makadla maxillarni tficlenna, u tubulifer dvouclenna, s prvym clankem 
— 318 — 
