J. UZEL, MONOGRAFIE RADU „THYSANOP.TERA“. 
Jordcmi, Aeolothrips albocincta, Aptinothrips rafa) tak tubulifer, ( Cryptothrips 
Icarus , dentipes, bicolor, Trichothrips caespitis). — Take pod spadanym listim 
a hnijicimi latkami rostlinnymi nalezame nektere druhv (tak Megalothrips lativentris, 
Limothrips denticornis a Sericothrips staphylinus). 
Obydli svoje opousteji tfasnenky za ruznymi pficinami. Druhy, jez v kvetech 
ziji, jsou nucenv je opustiti, jakmile tylo odkvetaji neb usychaji. a vyhledati si kvetu 
jinych. Tak nalezame kvety, ktere po senoseci v kefich zustaly stati, casto trasnenkami 
preplnene. Po znich uchyluji se tfasnenky, ktere dosad v obili zily, na jine druhy obili, 
jeste neposecene, neb na travinv aneb ruzne kvety lucni. 
Ze tfasnenky letem dostavajl se na nova svoje bydliste, toho nejlepsim dukazem 
jest jejich pntomnost' v kvetech na vode vzplyvajicich ( Nuphar luteum , Potamogeton 
natans , Polygonum amphibium ), kde2 i jejich potomstvo v podobe larev nalezame. 
Take druhy, skryte pod korou, v drnu a pod listim zijici, opousteji nekdy svoje skryse 
a vyhledavaji jinych. Stehujici se exemplafe byvaji pravidlem samicky (u Sericothrips 
staphylinus take samci), ktere v novem obydli svem nove pokoleni zakladaji. Zvlastnosti 
je, ze tyto stehovave samicky (feminae disseminantes) jsou opatfeny kfidly take u druhu, 
jez jinak kfidel nemaji. 
V zajeti chovame (k vuli studiim anatomickym neb biologickym) nejsnaze tfa¬ 
snenky, v drnu, pod listim a pod korou zijici. Dame vetsi mnozstvi latek, ve kterych 
ziji, do sldenice se sirokym hrdlem a pevne ji zavazeme nejakou fidkou tkaninou. aby 
vzduch mel do ni volny pfistup. Musime pak toho dbati, aby uveznene tfasnenky ne- 
vyschly; nutno jest tudiz obsah sklenice casern ddkladne pokropiti. Tfasnenky v kvetech 
zijici chovame v podobne sklenici, v niz vsak umistnime nekolik kvetoucich rostlin tak, 
2e stopky jejich nastrkame do malych uzkohrdlych lahvicek, vodou naplnenych, jichz 
hrdla kolem stopky pevne bavlnkou ucpeme, aby tfasnenky nemohly k vode proniknouti. 
POTRAVA TRASNENEK. 
NAHRUNG. 
0 potrave tfasnenek bylo jiz dosti napsano. Jednotlivi autofi udavali, ze tfasnenky 
^ivi se nektarem kvetu, zrnky pvlovymi. st’avami rostlinnymi, plisni a konecne te^ st’a- 
vami zvifecimi. 
Ze nektar tfasnenky po^ivaji, to pokladal za pravde podobno Degeer(L. c. 11.), 
k jehoz mineni tez Burmeister (L. c. 45.) se pfidaval. Take Pergande(L. c. 127.) 
ma za to, ze nektar jest hlavni stravou tfasnenek. ZadnY z techto tfi autoru vsak pfi 
ssani nektaru jich nezastihl. 
Dale byla zrnka pylova za potravu tfasnenek povazovana. Prvni tvrdil to New¬ 
man (L. c. 42.). Pozdeji pak Fern aid (L. c. 136.) nalezl pry kvetinovy pyl v jejich 
za^ivaci roufe. 
— 355 — 
45 ’ 
