12 



igennem, og ved Lov er Indsamlingen siden 1887 sat i System 

 paa den Maade, at den kan paabydes overalt, hvor det skønnes 

 ønskeligt, og at Udgiften bæres af Staten, Amtet og Sognekom- 

 munen i Fællesskab (Staten Halvdelen, Amtet og Sognet hvert 

 en Fjerdedel). 



Hvor vidt man har ramt det rette ved at sætte store Kapi- 

 taler i Indsamlingen af den udviklede Oldenborre er tvivlsomt. 

 Indsamlingen af denne har nemlig den uheldige Side, at det er 

 ganske umuligt at samle rent eller tilnærmelvis rent; der er saa 

 mange Hindringer, der stiller sig i Vejen i denne Henseende, at 

 enhver Tanke herom maa opgives; særlig maa det fremhæves, 

 at det i Skovegne, hvor Oldenborrerne snart breder sig over 

 Skoven og træffes højt oppe i Kronerne, selv med den bedste 

 Vilje er umuligt at undgaa, at en stor Mængde af Oldenborrerne 

 bliver tilbage. Afdøde Dalgas bemærker i en Artikel om For- 

 holdsregler mod Oldenborrer^), at de bør indsamles «ikke alene 

 i et saavidt muligt stort Antal, men ubetinget saaledes, at der 

 gøres rent Bord, da Indsamlingen ellers er omtrent omsonste. Denne 

 Ytring af Dalgas mener jeg i høj Grad fortjener at erindres. Sagen 

 er jo den, at Indsamling af blot en Del af Massen vil virke som 

 en Udtynding, paa lignende Maade som Udtynding af Planter, der 

 er saaede tæt, og i mange Tilfælde blot bevirke, at Resten faar 

 bedre Vilkaar. 



Betragter man Sagen ganske overfladisk, kan det ganske vist 

 se ud som om Indsamlingen har virket udmærket; for Tiden er 

 Oldenborrerne næsten for intet at regne. Nedgangen har været 

 enorm. Men ved Bedømmelsen af denne Nedgang i Oldenbor- 

 rernes Antal maa det dog ikke glemmes, at man i Tider, da der 

 ikke indsamledes Oldenborrer, har været Vidne til noget ganske 

 lignende. Som før omtalt havde man i Halvtredserne uhyre 

 Mængder af Oldenborrer, men skønt ingen den Gang samlede 

 dem ind, gik Tallet dog stærkt ned i Tredserne og Halvfjerd- 

 serne, ja mange Steder forsvandt Oldenborrerne fuldstændig — 

 «af sig selv«. Det er derefter ganske og aldeles uberettiget uden- 

 videre at paastaa, at Indsamlingen i Firserne og Halvfemserne er 

 Aarsagen til Nedgangen. Og selv om man vilde antage, at Ned- 

 gangen i Aarene 1891 og 1895 skyldtes Indsamlingen, saa kan 

 dog intet fornuftigt Menneske antage, at den saa at sige fuld- 

 stændige Forsvinden af Oldenborrerne i 1903 skulde kunne skyldes 



*) Hedeselskabets Tidsskrift, 3. Aargang, 1882, S. 47. 



