følgende Aftener. Paa Stedet, hvor en Oldenborre er kommen 

 op, ser man bagefter et lille tommedybt Hul, der ser ud som 

 det det var stukket med en Stok. Naar de er kommen op af 

 Jorden, stiger de under stærk Summen tilvejrs og flyver bort til 

 dtt nærmeste levende Hegn med udsprungne Blade, til den nær- 

 meste Skovkant eller lignende. Paa saadanne Steder kan man 

 Dagen efter finde dem siddende tæt; men snart spreder de sig 

 mere; er det en Skovkant de har slaaet sig ned paa, vandrer de 

 derfra ud over Skoven, og senere hen kan de saa træffes højt oppe 

 i Træerne. Sædvanlig sidder de fastklamrede paa Undersiden af 



Fig. I. 



Fig. 2. 



Fig. I. Nyfødt Larve af Oldenborren, 6 Gange forst. Fig. 2. Ældre Oldenborrelarve, 2 — 3 Gange forst. 

 Fig. 3. Hoved af samme med Følehorn, Kindbakker og Overlæbe, set ovenfra, godt 3 Gange forst. 



Bladene med Kløerne omkring Bladranden. Om Dagen holder de 

 sig gerne i Ro og flyver sjælden omkring; paa lune Aftener er 

 de derimod i Bevægelse. Deres Føde er udelukkende Blade af 

 Træer og Buske, og mellem disse gør de endvidere et vist Valg. 

 Naaletræer rører de heldigvis sjælden; heller ikke Lind, Ælm, 

 Ask og Æl vnder de synderlig. Derimod æder de Bladene af 

 Bøg, Eg, Ahorn, Poppel, Pil, Hassel m. fl. Egens Blade holder 

 de særlig meget af; saa snart Egen er udsprungen, vandrer Ol- 

 denborrerne over paa den, og hvor der er et nogenlunde stort 



