62 



fra, at Dyret, naar man trykker det itu, efterlader en rød Plet. 

 Den lever paa Æbletræer, ikke paa Bladene, men paa Barken, 

 hvor denne ikke er for haard, paa ældre Dele derfor kun paa 

 Randen af Overvoksningssteder o. lign., ellers alene paa Stængel- 

 dele, der kun er i — faa Aar gamle. Hvor Lusene har siddet 

 nogen Tid, danner der sig en Opsvulmning af Grenen; de syge 



Dele falder senere hen, 

 og der danner sig aab- 

 ne Saar. Blodlusen 

 optræder i indtil en 

 halv Snes Generatio- 

 ner Sommeren igen- 

 nem, alle Hunner og 

 alle vingeløse undta- 

 gen den sidste, der be- 

 staar af vingede Hun- 

 ner, som føder to for- 

 skellige Slags Unger, 

 nogle mindre, andre 

 større, begge vinge- 

 løse og uden Snabel. 

 Det er Hanner (de 

 mindre) og Hunner (de 

 større); de parrer sig 

 og Hunnerne aflægger 

 hvert et Æg, der over- 

 vintrer. Blodlusen er 

 et særdeles skadeligt 

 Dyr; hvor den har 

 suget, fremkommer der 

 kræftagtige Saar, som 

 Træerne lider overor- 

 dentlig ved; mange 

 Æbletræer gaar ud deraf, andre staar og vantrives. Som Middel 

 imod den kan anbefales en Paastrygning af Petroleumsemulsion 

 eller af den «Nessler'ske Vædske» (50 Dele grøn Sæbe, 100 Dele 

 Amylalkohol [Fuselolie], 200 Dele Spiritus, 650 Dele Vand), der 

 gentagne Gange, med nogle Ugers Mellemrum, stryges paa de 

 Steder, hvor Lusene findes. I Tyskland har Blodlusen gjort over- 

 ordenlig megen Skade; her i Landet, hvor den ogsaa findes, synes 

 den Skade, den har anrettet, endnu ikke at være meget stor. — 



Fig. 74. Knuder paa Rødderne af et ungt Æbletræ, foraatsagede 

 af Blodlus. 



