1 7 385 



af Reaumur og ældre Forfattere, og desuden ham seh som opildnet af patriotiske Følelser. 



lovrigt skal jeg fremhæve følgende Punkter: Æggenes Antal siges at være i Almindelighed 

 300, sjældent en 400, 1. c. p. 129 — naar Vejret er varmt, krybe Larverne ud eller 3 Dages 

 Forlob, idet de bryde Æggets Laag op med Hovedet; deres Næring hestaaer af Slam, 1. c. 

 p. 131 — den spæde Larve har uforholdsmæssigt stort Hoved, I. c. p. 132 — som Larve 

 skifter den 3 Gange Hud og bruger 4 Uger eller mere til sin Udvikling, I. e. p. 133 — 

 Aanderøret, "die Luftrohre» , har i Spidsen 5 smaa, tilspidsede Flige, «Theile» , hvormed 

 Larven, naar den er under Vandet, kan lukke for detle; ved Vandets Overflade kan den 

 blive hængende vel et Ovariers Tid; Aanderøret synes at besidde en oljeaglig Materie, men 

 kommer der alligevel Vand ned i Horet, søger Larven at presse det ud med sin Mund; 

 skal Larven forvandle sig til Fuppe, tommer den sine Exkrementer ud, bliver lysere og 

 hænger vel en halv Time i Vandskorpen, 1. c. p. 157 — Fremkomsten af et Far smaa, sorte- 

 brune Pletter eller Vorter paa Brystet er det sikreste Tegn paa, at Forvandlingen stunder 

 til; endeligt begynder Forvandlingen (til Puppe) med at »die stark aufgeschwollene Brust 

 berstet«, og den skeer i Lobet af en Minut, 1. c. p. 138 — Kleemann dadler Swaminerdam, 

 fordi denne i Bibel der Natur (p. 146i lader Puppens Nakkerør fremstaa af Larvens Anten- 

 ner («aus den Fiihlspitzen entstehen«), men han glemmer eller veed ikke, at Swammerdams 

 Yttring her er en Levning fra et tidligere Standpunkt (Histor. insect. gener.), da han antog 

 Larvens Antenner for at være Aanderedskaber; selv mener Kleemann, at Nakkerørene bruges 

 til at aande med, om han end ikke har seet, at de kunne lukkes under Vandet, 1. e. p. 139 

 — Puppen kan bevæge sig hurtigere end Larven (modsat Ledermidlers Angivelse); er Vejret 

 ikke for raat eller koldt, kommer Myggen frem efter 3 Dages Puppehvile, 1. c. p. 140 — 

 naar Udkrybningen af Puppehuden nærmer sig, bliver Puppen ganske sortebrun, og de 

 grønne Øjne mere hvælvede; Udkrybningen siges at foregaa »mittelst einiger Stos/.e, die er 

 sich giebt, und zwisehen denen er jedesmal etvvas ausruheb ; den udkrybende Myg bevæger 

 Snabelen, -Saugstachel«, og Følehornene gjentagne Gange, stikker først Forbenene, dernæst 

 Mellembenene forsigtigt i Vejret; naar alle Ben ere terre, bevæger den Vingerne »ver- 

 schiedenmalen«, I. c. p. 141 — Larverne antages at overvintre uden at tage Føde til sig og 

 forvandle sig forst om Foraaret; en Myggehan , taget i Marts, kunde han ikke antage for 

 overvintret, I. c. p. 148 (Antagelsen af Larvens Overvintring er vistnok urigtig). 



Robineac-Desvoidy har i sit Forsog til Myggenes Naturhistorie ogsaa afhandlel deres 

 Udviklingshistorie. Jeg bar ikke seet selve Afhandlingen, men kun et Udtog i Isis i. 1832, 

 men at domme herefter er der ikke noget Nyt i denne Del, som alene vedkommer os her; 

 jeg bar kun optegnet den Sætning: »Durch den Leib laufen 2 Luftrorchen, die hinter dem 

 den Bauchringel in eine verschmelzen« (Isis p. 471); to saadannc Fejl i een Sætning tyde 

 ikke paa noget Godt. 



GiLCHRisi bar givel Beskrivelsen af Udviklingen af en ostindisk Mvu. Ylusquito, som 



isk Sclsk, Skr., >; Række, natnrvidonsk og mathom Af. I III. -I. i!l 



