408 40 



lindes denne Myg udbredt over hele Landet, saavel i sum udenfor Skove. Gamle, halvtil- 

 groede Vandinger og Mergelgrave eller mindre Indsøer med tildels stejlere Uredder, hvor 

 Larverne flokkevis kunne staa i dybere, klart Vand, foretrækkes; men paa den anden Side 

 har jeg ogsaa fundet den i et morkt Skovhul, som næsten ganske var dækket af nedfaldet 

 LSøgeløv, og i et dybt, men meget lille Mosehul uden Spor til Vegetation. Larven kan da 

 ogsaa holde ud i smaa Glas eller Vandbeholdere med ringe Vandmængde, selv om Vandet 

 er gaaet stærkt i Forraadnelse. Den Omstændighed, at Liehtenstein fandt sine Dyr i saa- 

 dant raadnende Vand, var jo ogsaa for ham Anledning ikke blot til at give den det løfte- 

 rige Navn af «antisepticus» , men ogsaa til at fremkomme med adskillige mindre heldige 

 naturvidenskabelige Betragtninger; men iovrigt kan jeg af egen Erfaring bekræfte Lichten- 

 steins Beretning om Larvens Forekomst i saadanne Vandsteder, hvor Vandet svinder bort 

 i Sommerens Løb, I. c. p. 19. Gotze, I. c. p. 361, fandt Larven først i en Brønd, hvis Vand- 

 flade helt var dækkel af Andemad (Lemna); paa en af de følgende Sider, p . 363, beretter 

 Gotze ogsaa, at den timevis (ganze Stunden) kunde leve i den stærkeste Vineddike, uden 

 at tabe sin Bevægelighed. 



Efter kortere Tids Forlob bryder Larven ud af Ægget i temmelig uudviklet Tilstand, 

 Fig. 52, med de senere saa fremtrædende 2 Par Luftsække endnu fyldte med 

 Serum. Den forreste Del af Tarmkanalen er fremstillet krænget ud af Munden, og sees 

 at være lukket i Enden, saa at den senere Forbindelse med og Fortsættelse over i Midttarmen 

 endnu ikke har fundet Sted. 



Jeg kan desværre ikke angive nogen bestemt Tidsfrist for Udviklingen indeni Ægget, 

 men skal dog anføre, at medens Corethraen i Fangenskab havde aflagt sine Æg den 7. 

 eller 8. Juni 1882, men hvoraf det ikke lykkedes mig at udklække Larver, udkom saadanne 

 Larver den 19. i samme Maaned, men rigtignok af Æggemasser, som vare tagne i det Frie. 

 Weismann, I. c. p.i7, angiver, at Larverne forlade Ægget den sjette Dag. Spæde Larver 

 ere fundne i det Frie af mig den 10. Juli 1882 og den 8. August samme Aar; af andre 

 smaa, om end ikke spæde Larver, som vare tagne af mig samme Dag, flk jeg Imagines 

 frem fra den 21. August til den 30. September. Jeg har seet talrige Larver krybe ud af 

 Ægget og forlade dette baglænds. Allerede indeni Ægget saaes tydeligt de to Par Luftsække, 

 Fig. 52 ab, som store, næsten kuglerunde Legemer, fyldte med Serum; men noget andet 

 Spor til Traeheesystemet saaes ikke i den spæde Larve, selv efterat den havde forladt Ægget. 

 Dog med Hensyn til det Nærmere om dette Systems Udvikling, maa jeg henvise til et føl- 

 gende Afsnit, som specielt afhandler Traeheesystemet, dettes Udvikling og Brug. 



Farven af Larven, navnlig af den spæde, er ganske vandklar, men den antager cfter- 

 haanden en svagere eller stærkere gullig Farve, navnlig i Hovedet, hvor ogsaa Munddelene, 

 særlig Kindbakkerne, blive meget stærkt brunlige, og hvor de sammensalte Øjne med »Bi- 

 øjnene« fremtræde som el Par slore, sorte Pletter. Ogsaa Tarmkanalen skinner ofte 



