4111 42 



sparede nogle Planorbis (Posthornselmeckgen), men aad disse Snegle ud af deres Huse, 

 I. c. p. 10. Ogsaa Lichtenstein , 1. c. p. 174, veed, at den er et meget graadigt Dyr, men 

 han overvurdererer sikkert Betydningen af denne Graadighed, naar lian antager, at den 

 ved at fortære stinkende Vands animale Indhold skulde kunne gjøre Vandet frisk og 

 drikkeligt igjen. Ogsaa den fortræffelige Lyonet, I. c. p. 90, eharakteriserer efter Øjesyn 

 Larvens røveriske Færd som lignende Gjeddens, og baade Brighlwell , I. c. p. 396 , som dog 

 ikke kan antages at have kjendt Lyonet, og Leydig, 1. c.p. 499, bruge begge merbemeldte 

 Fisk som Sammenligningsled for Corethra-Larvens Graadighed og Glubskhed. Herefter 

 lyder det temmelig forunderligt, at Karsch, som dog har kjendt og citeret Leydig, kan 

 erklære Larven for planteædende, 1. c.p. 13: »Larvarum nutrimenla substantiæ videntur 

 esse vegetabiles. Certe pluries in eorum oesophago aut si mavis in ventriculo (fig. 3 f) 

 parvula vidimus plantarum rudimenta«. Hymer Jones derimod, l.c. p. 100, taler atter om 

 dens ><pike-like» Graadighed, og om den «ruthlessness», hvormed den overfalder sit Bytte. 

 I samme Stykke, kort efter, omtaler B.Jones den »Maelstrøm«, som den formaaer at frem- 

 bringe med de vifteformede Børster paa Antennerne (skal vel være paa Kindbakkerne), 

 hvorved mindre Dyr skulde bringes indenfor dens Hvirvel; men en saadan Hvirvel eller 

 Malstrøm har jeg aldrig kunnet iagttage hos disse Dyr, medens den for andre Dipter- 

 Larver, saasom Anopheles-Larvens, er det stadige, næsten uafbrudte Livstegn. Endelig har 

 ogsaa Weismann, I. c.p. 48, noget for Bymer Jones, tilbagevist Karschs enestaaende Paa- 

 stand om Corethra-Larven som Planteæder. Ogsaa Pouchet, 1. c. p. 224, har seet Larverne 

 styrte sig over hverandre , og iagttaget , hvorledes en Larve greb en anden paatværs nær 

 Halespidsen og slugte den. 



Larven holder sig i vandret Stilling mer eller mindre dybt nede i Vandet, oftere 

 staaende ubevægelig i lang Tid, kun nu og da slaaende et lille Slag med Svømmeviften ; 

 kraftigere Bevægelser eller ligesom Spring i Vandet gjør den kun, naar den forfærdes eller 

 vil springe paa sit Bytte. Men ofte stiger eller synker ogsaa Larven ganske langsomt uden 

 synlig Bevægelse, holdende sig i vandret Stilling. Kun sjeldent ændres den vandrette 

 Slilling i en noget skraa, mer eller mindre stejl Retning med Hovedet højest. Denne skraa 

 Stilling indtages navnlig, naar Larven vil stige. 



Det er vanskeligt nok at kunne forklare sig denne Evne hos Larven til at stige og 

 synke i Vandet. I Almindelighed (ydes i den senere Tid Luftsækkene som saadanne hy- 

 drostatiske Organer, uden at man dog har tænkt paa den Vanskelighed, som fremkommer 

 ved, at de spæde Larver ikke have Luft, men Serum i disse Sække, eller ved at Luftsæk- 

 kene tages ud ved Larvens Forvandling til Puppe, og saa Puppen dog, omend maaske i 

 noget indskrænket Grad, beholder Evnen til at stige og synke. Saaledes siger Weismann, 

 I. c. p. 55, om Luftsækkene: «lhre physiologische Bedeutung ist indessen vvohl weniger die 

 eines Athmungs- als die eines hydrostatischen Apparates, der allein es der Larve moglieh 



