380 12 



ling har San Gallo efter en dramatisk og lærd Indledning givet en statistisk Fremstilling 

 af den Tid, Udviklingen tager, og de vigtigste Træk af Larvens og Puppens Levemaade samt 

 af Myggens Udkrybning af Puppehuden. I een Henseende kommer han et godt Stykke 

 længere end Hooke, idet han ikke maa lade sig nøje med at opstille Ægs Tilstedeværelse 

 som en Mulighed eller Nødvendighed, men har seet Larverne krybe ud af de i Form af 

 Baade, »naviculæ», samlede Æggeklumper. Hvad han iøvrigt skriver om, at Vandet, hvori 

 Larverne leve, helst ikke maa være altfor rent eller klart, er ganske rigtigt, men at en Til- 

 sætning af rød Vin er det ypperste Middel (il at fremme Dyrenes Udvikling, til at gjøre 

 Vandet mere «verminosum» , saa at det sikrere «verminiscat» , er vistnok ikke fuldt paa- 

 lideligt. Uagtet al sin efter Datidens Begreb pyntelige Brede og Vidtløftighed er Texten 

 langt at foretrække for Afbildningerne. Man betragte blot Hanmyggens Ben baade i og 

 for sig og i Sammenligning med Hunnens, Fig. 1 og 2. Fuppen, Fig. 3, ligner ogsaa 

 nærmest, hvad Forkroppen angaaer, en Bulbider med laadne, strittende Øren; Larven, Fig. i, 

 ligner egentligt ingen Larve, som jeg kjender: Hoved og Krop minde om Anopheles-Larvens 

 tilsvarende Dele, men den dobbelte Svommehale gjenflndes ikke bos nogen Larve, jeg kjen- 

 der (rimeligvis skal den forestille Larvens Analring). Aanderøret, «antennula», er langt og 

 tyndt og dybt kløvet i Spidsen. Endelig fremstiller Fig. 5 en Æggeklump, men denne 

 Klump ligner mest, naar den blot ikke havde saa mange Led, Bagkroppen af en Ichneumon, 

 seet fra Siden. Maaske ere Figurerne et Tillæg, som er kommet lil i Ephemeriderne; llii 

 Reaumur, som citerer den originale italienske Udgave af denne Afhandling, taler kun om, 

 at Mons. Pierre Paul Sangallo har beskrevet Baadens Form, dog er det ogsaa muligt, al 

 Reaumurs Citat kun er grundet paa Bonannis Uddrag af San Gallos Afhandling; videre kan 

 jeg ikke komme, da jeg hverken har seet Original-Udgaven eller det her omtalte Uddrag. 



Swajuieudam fortæller i Historia insectorum , hvorledes ban først af den reformerte 

 Præst i Saumui, Duisseaus, er blevet gjort opmærksom paa .Myggens Yngel, og giver der- 

 næst en Fremstilling af en Culex i dens tre Udviklingstrin, ligesom han ogsaa afbilder dem 

 paa Tab. 11 — III. Med Hensyn til Larvens Vedhængen ved Vandskorpen, gjør han den 

 rigtige Bemærkning, at den bæres af Vandskorpen (ligesom en Naal kan flyde paa denne) 

 ved at den hule Spids af Aanderøret, som stikker op gjenuem den, aldrig bliver vaad ; og 

 han føjer til, at naar denne »pars caudæ«, som han kalder Aanderøret, endeligt en Gang 

 bliver vaad, bringer Larven det atter i Orden med sin Mund, ligesom Vandfuglene med 

 Næbet ordne Fjerene og smøre dem med Gumpekjertlens Olje. Med Hensyn til Aande- 

 drætsredskaberne var Swammerdam endnu paa den Tid vildfarende; thi ikke blot fortæller 

 ban, at han har seet Larven sandsynligvis snappe Luft med Munden: »Subinde hoc insectum, 



Anno 1679. Italico sermone edita , mine Latinitate donata, atqne ah lixe. ti. D. Josepho Lanzune 

 Prufcssurc & Protomedico Ferrariensi communicata. 



