121 



Vegetation. Den pelagiska Horan bestär sa godt som 

 uteslutande af diatomaceer. Vid tiden för min vistelse pä 

 Ladoga var den starkast utvecklad i sjöns varmare delar, 

 d. V. s. i vikarne och söder om Konnevitz. I de delar, der 

 vattnet var kalit {-{- 3°, 3 C), anträffades deremot nastan 

 iuga diatomaceer. De synas äfven vara talrikast vid ytan, 

 der vattnet är varmast, raen sä godt som alldeles saknas i 

 de kalla djupare vattenlagren. 



Diatomaceer anträffas äfven i bottendyn. Weisse har 

 i bottenprofver frän norra delen af Ladoga fimnit 61 arter ^). 



Crustacefauna. Liksom i öfriga större sjöar kan man 

 äfven i Ladoga särskilja tre regioner, nemligen den pela- 

 (jiska, hotten- och strandregionen, hvar och en med sin sär- 

 skilda karakteristiska fauna. Af dessa kommer jag att här 

 behandla endast de tvä förstnämnda. 



Den pelagiska regionen. Ladoga är som bekant Euro- 

 pas största Sjö med en ansenlig utsträckning säväl i längd 

 som bredd. Den är icke som Finlands öfriga sjöar uppfyld 

 af öar och holmar utan öppen. Af Europas alla sjöar kan 

 ingen erbjuda yttre förhällanden sä öfverenstämmande med 

 hafvets som Ladoga. Man kan derför med skäl vänta att 

 här finna en typiskt sammansatt pelagisk insjö-fauna utan 

 nägra tillblandningar frän Strand faunan, hvilka i andramindre 

 sjöar sä lätt kunna tillkomma. Häraf kan man äter draga 

 den slutsatsen, att hvarje form som regelhiindet förekommer 

 i Ladogas pelagiska region är en verklig pelagisk (eupela- 



' ) Dr J. F. Weisse, Diatomaceen des Ladoga-sees och Fernere 

 Untersuchungen von Grundproben aus dem Ladoga-see avif Diato- 

 maceen (Bull. de TAcademie Imp. des Sciences de St. Petersbourg, 

 Tome VIII). 



