12Y 



gen tili de flesta sjöar blifvit förd af foglar. Bäde Lepto- 

 dora och Bytliotrephes förekomma i Skandinaviens ocli Fin- 

 lands sjöar ofvanom gräusen för de egentliga relikta for- 

 mernas vertikala utbredning. 



Af alla den pelagiska faunans crustaceer torde ingen 

 med sä stort skäl kunna anses vara en relikt form som 

 Limnocalanus macrunis. Den blef, som bekant, först iipp- 

 täckt af G. O. Sars i de stora uorska sjöarne Mjösen och 

 Tyrifjord, sedermera äfven i Storsjön i Odalen, men skall 

 euligt samraa forskare saknas i alla högre belägna sjöar. 

 I Sverige skall den enligt Lilljeborg förekomma i Mälareu '). 

 Troligen lefver den äfven i andra svenska sjöar säsom i 

 Venern och Vettern, fastän jag icke sett nägra uppgifter 

 härom. Deremot saknas den uti Tryboms förteckning öfver 

 entomostraka fran Umelappmarkens sjöar -), hvilka torde 

 hafva en höjd af omkring 250 meter öfver hafvet. I Fin- 

 land har jag funnit den i större sjöar ända tili omkring 

 100 meters höjd öfver hafvet. I allmänhet kan man säga, 

 att den öfre gränsen för dess utbredning sammanfaller med 

 de kända af Loven upptäckta relikta formernas. I Finska 

 viken blef den tili först tagen af Grimaldi och af de Guerne 

 beskrifven under namnet Centropages Grimaldii ^). 



Bottenregionen. Af crustaceer som genom sitt lefnads- 

 sätt äro hänvisade tili bottnen och de närmast denna belä- 

 gna vattenlagren har jag i Ladoga funnit 



') W. Lilljeborg, Collection of chiefly fresli-water crustacea 

 frora Sweclen (Great International Fisheries Exhibition, London 

 1883) sicl. 9. 



-) Filip Trybom, lakttagelser om fisket i Umelappmarker 

 (Nordisk Aarsskrift for Fiskeri l:ste Aargang 1883. Kjebenhavn 

 1884, sid. 293). 



3) Jules de Guerne, Description du Centropages Grimaldii 

 copepode nouveau du golfe de Finlande (Extr. du BuU. de la societe 

 Zoologique de France pour Tannee 1886). 



Sedän ofvanstäende redan blifvit inlemnadt tili tryckning, 

 har Herr Professor W. Lilljeborg benäget meddelat mig, att äfven 

 han anser Limnocalanus vara en relikt form. 



