144 



upphöjd, oj ällin eller kamlikt borsttandad kant, nedtill icke 

 vidgade, fästade nägot pä sidan af basen med en rund, uiyc- 

 kef liten fästpunkt vid ett konvext eller utdraget koniskt 

 fäste i fodrets botten. — Vanligen fleräriga, spensliga^ mjuk- 

 eller sträfhäriga, företrädesvis i fjälltrakter förekommande 

 örter, med oftast spiralstälda helbräddade blad och sinä eller 

 medelstora blä blommor i korta, toppstälda svickelknippen ^). 



Detta slägte stär emellan Myosotis och EcMnospermum, 

 skiljande sig frän det förra slägtet genom sinä kantiga, ryn- 

 kiga nötter, i toppen omgifna af en mer eller mindre tan- 

 dad kant, hvars borstlika flikar, da de förefinnas, aldrig sä- 

 som hos EcMnospermum äro försedda med hiillingar. 



E. villosum (Ledeb.) Bunge Enum. x>l. anno 1832 in 

 Altai collect. in Mem. presentes ä 1'Acad. des se. de St. Pe- 

 tershourg (1(S35) II, 531 (sine descript.). — Myosotis villosa 

 Ledeb. Decad. sex pl. nov. in Mem. de VAcad. imp. des se- 

 de St. P:hourg V, 516 (1814); Anchusa villosa Roem. et 

 Schult. Syst Veget. IV, 775 (1819); Erifrichium villosum 

 DC. Prodr. X, 126 (1846). — Fig. Ledeb. Ie. pl. Flor. 

 Boss. t. 215. 



Mängärig. Rotstock vanligen grenig, svartbrun, fjällig, 

 utvecklande dels tätt tufvade sterila bladrosetter, dels gan- 

 ska talrika blombärande stjelkar, stundom enkel, enstjelkig. 

 Stjelkar utgäende ur bladrosetternas midt, iippräta, spensliga, 

 ofta nägot flerböjda, 6 — 15 cm. länga, stundom endast 3 

 cm. 1., nägot glest bladiga, trinda, i toppen grenade i 2, 

 stundom 3 — 4 blomgrenar, täthäriga med föga utstäende 

 här. Blad nägot blägröna, pä bägge sidor tämligen tätt 

 längt hvithäriga, oskaftade, helbräddade, S-nerviga, nät- 

 ädriga; rosettblad omvändt äggrundt elliptiska eller afiänga, 

 trubbiga, 10 — 15 mm. länga, 3 — 6 mm. breda, de nedersta 

 mot basen skaftlikt afsmalnande; stjelkblad 5 — 10, aflänga 



*) Jag har begagnat denna term i stUUet för den i flororna vanli- 

 gen använda benilinningen klase, emedan blomställningen hos Boragi- 

 neerna. sasom bekant, icke är en klase utan ett inruUadt, vanligen ensi- 

 digt knippe (cyma unipara scorpioidea vei cincinnus). Termen Ur bil- 

 dad af ordet Svickla och är analog med det Danska Svikkel. 



