100 



ligen sikelformiga, stundom fullkomligt korsande hvarandra; ej säl- 

 lan på yttre sidan försedda med en hakformig inskärning. Öfver- 

 läppen ligger sällan fullkomligt fri, utan vanligen dold under clj-peus, 

 stundom är den stor och ligger inslagen under jnandiblerna. 



Antennerna äro hos honan 12-, hos hannen normalt 13-ledade; 

 de äro oftast tråd- eller borst-formiga, hos lionan ofta spiral-formigt 

 böjda, skaftet är stundom starkt utveckladt såsom hos Crabronerna 

 då antennerna äro tydligt kuäböjda. De äro fastade på ansigtet 

 emellan ögonen eller längre ned ofvanför clypeus. 



Pronotum är, såsom hos alla Hymeuoptera, orörligt förbunden 

 med mesothorax och oftast försedd med en inti'j-ckning, som sträcker 

 sig på sned nedåt sidorna, hvarigenom ett bakre parti eller slags 

 halskrage, det såkallade collare afsättes. hvars olika form är utmär- 

 kande för de särskilda grupperna. Oftast äro sidoflikarne af denna 

 halskrage nedböjda under vinglocken (tegidce), så att de ej beröra 

 basen af framvingarne ; stundom är pronotum starkare utveckladt, 

 såsom hos den första afdelningen, och räcker med sina bakhörn ända 

 till vinglocken. Mesonotum har sällan imrapsidie tydligt utbildade, 

 utan oftast äro de linjer, som betinga dem, endast framtill svagt an- 

 tydda. Scutellen är merendels triangulär eller halfcirkelformig, all- 

 tid starkare utbildad än notum af metathorax, som i beskrifningarne 

 vanligen kallas jjostscutellum. Bakom detta sednaie ligger den så- 

 kallade metathorax, hvilken egentligen utgöras af metaphragma, som 

 hos Fompili är smalt, bandformigt, hos de öfriga mera utbildadt till 

 en så kallad area superna vel coräata, samt af abdomens l:a dor- 

 sal-segment, hvilket som ett lock lägger sig öfver bakkanten af tho- 

 rax, uppbärande på sidorna spiracula. Framvingarne öfverensstämma 

 i de flesta fall med dem hos Getingarne, men äro ej veckade på 

 längden och abscissa 2:a af cubitus är ej längre än abscissa prima; 

 stundom iinnas endast 2, sällan blott 1 submarginalfält ; någongång 

 saknas äfven diskfältet, men 2 brachialfält och cellula furcata finnas 

 hos alla : stigmat är sällan stort ; radiälfältet stundom med ett bihang 

 i spetsen. Bakvingarne hafva ej sällan en längre eller kortare basal- 

 flik; den vanliga tvärnerven ligger ej sällan så snedt att man sna- 

 rare skulle kunna tyda den som en gren af hraclmim än ai cubitus. 



Abdomeu är sammansatt af 6 tydliga segment, hos hannarna 

 förekommer normalt 7, med ixndantag af några genera bland Nysso- 

 nerna, der det 7:e är doldt. Ej sällan är abdomen skaftad, men 

 härvid förekomma två fullkomligt olika modificationer. I ena fallet, 



