101 



såsom bos Mellincrna, bildas skaftet af l:a ringens både dorsal- ocb 

 ventral-skena; i andra fallet silsom hos Spheginer och Pemphrcdoner 

 är det endast ventral-segmentet, som utgör skaftet, ty dess motsva- 

 rande dorsal-skena ligger långt tillbakiitriingdt, ocb kommer alls icke 

 i beröring med thorax. Stundom, såsom hos Ccrceris, äro alla rin- 

 garne hopsnörade, ej sällan har 2:a ventral-segmentet en gibl)ös upp- 

 höjning eller knöl i midten och ofta är samma segment vid basen 

 försedt med en tvärintryckning, hvarigenom abdomen kan böjas till- 

 baka mot bröstet. I detta fall är l:a ventral-segmentet platt, fastän 

 stundom försedt med en köl i midten, som tränger sig in emellan 

 bakbenens höfter; någongång såsom hos Tiphia, kan man vid basen 

 af detta segment spåra en lemning af det egentliga l:a ventral-seg- 

 mentet, hvars motsvarande dorsal-del utgöres af den såkallade meta- 

 thorax. Sista rygg^egmentet är hos flera honor försedt med 2 upp- 

 höjda linjer eller lister, som oftast bilda ett triangulärt fält, vanligen 

 helt kort kalladt valvula dorsalis. 



Prosternum är, såsom hos alla Ilymenoptera, ej hopvuxet med 

 notum. Mesosternum är ganska starkt utbildadt, ej sällan med tyd- 

 ligt afsatta einaterna och epimera mesothoracis ; pä sidorna synes 

 någongäng en longitudinel intryckning, motsvarande parapsulce pä 

 nutura. Metaplenra äro svagt utvecklade, oftast mera glänsande än 

 öfriga delar af bröstet. 



Benen äro temligen långa, i synnerhet bakbenen, ej sällan be- 

 väpnade med taggar eller tänder på tibier och tarscj'; sporrarne på 

 Irambcnens tibier 1, pä bakbenens 2, på mellanbenens 1 eller 2, i 

 sednarc fallet alltid utgående ifrån samma punkt på insidan af spet- 

 sen. Klorna äro ej sällan beväpnade med en tand i midten eller 

 närmare spetsen; den så kallade klodynan pulviUus eller aupodium 

 ligger emellan deras bas, och nägongäng, såsom hos PompUi, finnes 

 ofvanför dem en j)latt skifva, som i spetsen är cilierad af diverge- 

 rande fina borst och hvilkun jag i beskrifningarne uppfört som pcc- 

 ten unguiculare. 



Kroppen är ganska stor ellor medelmåttig, aldrig mycket liten; 

 grundfärgen svart, ytterst sällan hos våra arter med metallisk an- 

 löpning, men ej sällan prydd med gula eller hvita teckningar på ab- 

 domen och någongång på thorax. Behåringen är ofta rik i synner- 

 het pä hufvud och thorax, abdomen merendels beklädd med en fin 

 tilltryckt pubescens. 



