﻿41 
  

  

  Som 
  det 
  allerede 
  er 
  anført 
  i 
  Literaturoversigten, 
  har 
  

   disse 
  Snylterens 
  Omgivelser 
  været 
  iagttagne 
  af 
  enkelte 
  For- 
  

   fattere. 
  Der 
  er 
  derfor 
  nu 
  Grund 
  til 
  at 
  underkaste 
  disse 
  

   Meddelelser 
  en 
  Kritik 
  og 
  udrede 
  Grundene 
  til 
  de 
  afvi- 
  

   gende 
  Tydninger, 
  Snylterens 
  Omgivelser 
  har 
  været 
  Gen- 
  

   stand 
  for. 
  

  

  Barthélemy 
  har 
  kun 
  set 
  Dele 
  deraf, 
  idet 
  den 
  af 
  ham 
  

   omtalte 
  Forbindelse 
  imellem 
  Deilephila-hRrven 
  og 
  Snylteren 
  

   aabenbart 
  er 
  den 
  her 
  beskrevne 
  Kitinindkrængning; 
  Fort- 
  

   sættelsen 
  i 
  Fedtlegemet 
  har 
  han 
  imidlertid 
  ikke 
  bemærket, 
  

   og 
  det 
  er 
  muligt, 
  at 
  den 
  slet 
  ikke 
  er 
  til 
  Stede 
  hos 
  den 
  af 
  

   ham 
  undersøgte 
  Art. 
  

  

  Brauer 
  har 
  iagttaget 
  hele 
  Sækken, 
  men 
  giver 
  ingen 
  

   Forklaring 
  af 
  dens 
  Oprindelse. 
  Han 
  betegner 
  den 
  ligefrem 
  

   som 
  en 
  Hud: 
  »Die 
  Larve 
  ist 
  ganz 
  von 
  einer 
  Haut 
  

   ein 
  schlos 
  sen, 
  wie 
  eingekap 
  selt« 
  og 
  paa 
  hans 
  Afbild- 
  

   ning 
  (Fig, 
  13) 
  ses 
  Billæa-L?iY\en 
  liggende 
  helt 
  omsluttet 
  af 
  

   en 
  tynd 
  Linie, 
  der 
  angiver 
  Sækkens 
  Omrids. 
  

  

  Af 
  denne 
  stærke 
  Udprægning 
  af 
  Sækken 
  fremgaar 
  

   inaidlertid, 
  at 
  det 
  af 
  Brauer 
  undersøgte 
  Exemplar 
  har 
  

   været 
  konserveret 
  i 
  en 
  for 
  stærk 
  Vædske, 
  der 
  har 
  bevirket, 
  

   at 
  de 
  omkring 
  Snylteren 
  sammenpressede 
  Dele 
  af 
  Fedt- 
  

   legemet 
  er 
  bællede 
  og 
  har 
  fremkaldt 
  den 
  Forestilling, 
  at 
  

   Larven 
  laa 
  i 
  en 
  Hud. 
  Jeg 
  har 
  selv 
  haft 
  Larver 
  for 
  mig, 
  

   hvor 
  de 
  Larven 
  omgivende 
  Dele 
  paa 
  Grund 
  af 
  Konserverings- 
  

   vædskens 
  Indvirkning 
  viste 
  en 
  saa 
  fast 
  Konsistens, 
  at 
  de 
  

   havde 
  skilt 
  sig 
  fra 
  Værtens 
  øvrige 
  indre 
  Organer 
  og 
  i 
  eet 
  

   Stykke 
  lod 
  sig 
  krænge 
  af 
  Snylteren. 
  

  

  Meinert's 
  Opfattelse 
  af 
  Sækken 
  som 
  en 
  Indkrængning 
  

   af 
  Overhudsepithelet 
  svarer 
  heller 
  ikke 
  til 
  de 
  virkelige 
  For- 
  

   hold, 
  derimod 
  viser 
  PanteTs 
  Ord: 
  »Le 
  lobe 
  adipeux 
  

   foulé 
  et 
  dégénéré 
  constitue. 
  . 
  . 
  un 
  fourreau 
  

   irrégulier 
  et 
  incomplet«, 
  at 
  han 
  har 
  haft 
  en 
  ganske 
  

   rigtig 
  Opfattelse 
  af 
  Snylterens 
  Omgivelser, 
  men 
  hans 
  Med- 
  

   delelse 
  har 
  ingen 
  Indflydelse 
  haft 
  paa 
  de 
  senere 
  Forfattere, 
  

   der 
  har 
  behandlet 
  Spørgsmaalet, 
  hvoraf 
  dog 
  den 
  ene 
  var 
  en 
  

   Landsmand 
  af 
  ham. 
  At 
  Pantel 
  er 
  naaet 
  til 
  en 
  rigtig 
  

  

  