﻿63 
  

  

  De 
  to 
  Arter 
  Carcelia 
  gnava 
  B. 
  & 
  B, 
  og 
  Tachina 
  larvarum 
  

   L. 
  forekom 
  samtidig 
  ved 
  Tisvilde, 
  hvor 
  de 
  inficerede 
  samme 
  

   Vært, 
  Malacosoma 
  caslrensis. 
  Jeg 
  har 
  ved 
  Dissektioner 
  truffet 
  

   de 
  to 
  Arters 
  Larver 
  sammen 
  i 
  Sommerfuglelarverne, 
  og 
  de 
  

   foretagne 
  Klækninger 
  har 
  vist, 
  at 
  de 
  kan 
  udvikles 
  sammen, 
  

   saaledes 
  at 
  jeg 
  af 
  den 
  samme 
  Puppe 
  fik 
  to 
  forskellige 
  

   Snyltefluearter. 
  

  

  Sammenfattende 
  Bemærkninger. 
  

  

  Alle 
  her 
  iagttagne 
  Snyltefluer 
  hos 
  Insektlarver 
  viser 
  en 
  

   ganske 
  overensstemmende 
  Levevis. 
  

  

  De 
  borer 
  sig 
  som 
  nyfodte 
  Larver 
  ind 
  i 
  Værten 
  g 
  ^ 
  nn 
  e 
  m 
  - 
  

   ot 
  Hul 
  i 
  dennes 
  Hud. 
  Som 
  en 
  Følge 
  af 
  Snylterens 
  Nær- 
  

   værelse 
  krænger 
  saavel 
  Kitinlaget 
  som 
  Hypodermcellelaget 
  

   sig 
  indad. 
  Kitinindkrængningen 
  omslutter 
  den 
  bageste 
  Del 
  

   af 
  Larvens 
  Legeme, 
  der 
  ved 
  Hjælp 
  af 
  en 
  Krans 
  fremadrettede 
  

   Torne 
  paa 
  det 
  sidste 
  Led 
  holdes 
  fast 
  i 
  Indkrængningen. 
  

  

  I 
  Fortsættelsen 
  af 
  Kitinen 
  findes 
  et 
  Lag, 
  dannet 
  af 
  

   sammenpressede 
  og 
  destruerede 
  Fedtceller, 
  der 
  omgiver 
  Lar- 
  

   ven 
  som 
  en 
  Sæk. 
  Næringsoptagelsen 
  foregaar 
  hos 
  de 
  yngre 
  

   Larver 
  udelukkende 
  fra 
  Fedtcellernes 
  Indhold, 
  medens 
  de 
  

   ældre 
  Larver 
  — 
  sandsynligvis 
  ved 
  et 
  Sekret 
  — 
  opløser 
  det 
  

   i 
  den 
  tidligere 
  Periode 
  skaanede 
  Celleprotoplasma 
  og 
  tillige 
  

   alle 
  Værtens 
  øvrige 
  indre 
  Organer. 
  Dette 
  sker 
  hos 
  de 
  for- 
  

   skellige 
  Arter 
  paa 
  et 
  Tidspunkt, 
  der 
  ligger 
  nærmere 
  eller 
  

   Qernere 
  fra 
  Snylterens 
  Udboring 
  af 
  Værten, 
  og 
  som 
  Følge 
  

   heraf 
  indtræder 
  Værtens 
  Død 
  paa 
  et 
  noget 
  forskelligt 
  Tids- 
  

   punkt 
  af 
  Snylterens 
  Udvikling. 
  /C%^J^ 
  ■ 
  

  

  Snylterens 
  Nærværelse 
  medfører 
  altid 
  Værtlatii'^ns 
  Død. 
  

  

  Udboringen 
  sker 
  hos 
  alle 
  Arterne 
  baglænds 
  igennem 
  et 
  

   Hul 
  paa 
  Værtens 
  Hud, 
  hvor 
  Kitinlaget 
  er 
  ætset 
  bort, 
  

   sandsynligvis 
  ved 
  et 
  Stof, 
  der 
  er 
  udviklet 
  i 
  Snylterens 
  

   Tarmkanal. 
  

  

  I 
  Literaturfortegnelsen 
  er 
  anført 
  Angivelser 
  om 
  Snylte- 
  

  

  