﻿Dødeligheden 
  blandt 
  Snylteinsekternes 
  Larver. 
  

  

  Det 
  er 
  en 
  bekendt 
  Sag, 
  at 
  snyltende 
  Insekter 
  i 
  Almin- 
  

   delighed 
  er 
  meget 
  frugtbare 
  og 
  aflægger 
  adskillig 
  flere 
  Æg 
  

   end 
  deres 
  Værter, 
  hvad 
  enten 
  hver 
  Vært 
  huser 
  mange 
  Indi- 
  

   vider 
  af 
  Snylteren, 
  eller 
  denne 
  udvikles 
  enligt. 
  Tydeligst 
  

   viser 
  dette 
  Forhold 
  sig 
  hos 
  Arter, 
  hvis 
  Larver 
  ad 
  en 
  Omvej 
  

   skal 
  naa 
  ind 
  til 
  Værterne 
  (fr 
  E 
  s 
  . 
  Moloidcinc), 
  og 
  her 
  har 
  

   man 
  — 
  sikkert 
  med 
  Rette 
  — 
  søgt 
  Forklaring 
  paa 
  Frugt- 
  

   barheden 
  i, 
  at 
  denne 
  udligner 
  Tabet 
  af 
  det 
  store 
  Antal 
  

   Larver, 
  der 
  gaar 
  til 
  Grunde 
  paa 
  V^ejen 
  ind 
  til 
  Værterne. 
  

  

  Mindre 
  bekendt 
  er 
  det 
  derimod, 
  at 
  et 
  betydeligt 
  Antal 
  

   af 
  Snylteinsekternes 
  Æg 
  eller 
  Larver 
  gaar 
  til 
  Grunde 
  under 
  l^-v. 
  /<rAj-^ 
  

   Udviklingen, 
  efter 
  at 
  være 
  komne 
  ind 
  til 
  eller 
  i 
  Værten, 
  /»^i:^ 
  /'<e^ 
  

   Og 
  Aarsagen 
  hertil 
  raaa 
  søges 
  i, 
  at 
  der 
  som 
  Kegel 
  fore- 
  P""-^" 
  ^»^— 
  "'- 
  

   kommer 
  et 
  større 
  Antal 
  yngre 
  Snyltere 
  i 
  eller 
  paa 
  hver 
  /t^ 
  J-r-ih^ 
  _ 
  

   Værtlarve, 
  end 
  denne 
  kan 
  ernære, 
  og 
  at 
  et 
  større 
  eller 
  

   mindre 
  Antal 
  af 
  disse 
  derfor 
  maa 
  da 
  paa 
  et 
  tidligere 
  eller 
  

   senere 
  Stadium 
  af 
  deres 
  Udvikling. 
  

  

  Flere 
  saadanne 
  Tilfælde 
  har 
  været 
  iagttagne 
  saavel 
  hos 
  

   snyltende 
  Biller 
  som 
  hos 
  Snyltehvepse 
  og 
  Snyltefluer. 
  

  

  Val 
  éry-M 
  ay 
  et 
  ^) 
  fandt 
  i 
  Celler 
  2X 
  Colleles 
  succincta 
  L. 
  

   flere 
  Larver 
  af 
  Sitaris 
  colletis 
  V. 
  M. 
  i 
  Triungulinstadie, 
  der 
  

   kæmpede 
  indbyrdes 
  og 
  ødelagde 
  hinanden, 
  saa 
  at 
  kun 
  eet 
  

   Exemplar 
  blev 
  tilbage 
  i 
  hver 
  Celle. 
  

  

  *) 
  Valéry-Mayet: 
  Mémoire 
  sur 
  les 
  mæurs 
  et 
  les 
  métamorphoses 
  

   d'une 
  nouvelle 
  espéce 
  de 
  Coléoptére 
  d. 
  la 
  famille 
  des 
  Vésicants 
  

   le 
  Sitaris 
  colletis 
  (Ann. 
  d. 
  la 
  Soc. 
  Entom. 
  de 
  France, 
  5 
  Sér., 
  Tome 
  

   V, 
  187.5, 
  p. 
  65). 
  

  

  