﻿102 
  

  

  nur 
  kranke 
  Insecten 
  angehen 
  ist 
  ganz 
  unzwei- 
  

   felhaft 
  . 
  . 
  . 
  . 
  DieFliegen 
  vermehren 
  sich 
  immer 
  

   erst 
  dann 
  in 
  grosztei- 
  Menge, 
  wenn 
  ein 
  Raupen- 
  

   frasz 
  zu 
  Ende 
  geht, 
  und 
  gar 
  keine 
  gesunden 
  

   Raupen 
  zu 
  finden 
  sind. 
  Den 
  Raupen, 
  welche 
  

   bei 
  der 
  Section 
  Fliegen 
  maden 
  ergaben, 
  konnte 
  

   ich 
  die 
  Krankheit 
  schon 
  immer 
  vorher 
  an- 
  

   sehen.«^) 
  Men 
  dette 
  viser 
  jo 
  kun, 
  at 
  Parasiterne 
  formerer 
  

   sig 
  stærkere 
  end 
  Værterne 
  og 
  at 
  de 
  derigennem 
  har 
  

   Betydning 
  ved 
  Ødelæggelsen 
  af 
  Skadedyrene, 
  men 
  ikke, 
  

   hvorledes 
  Ødelæggelsen 
  foregaar 
  ; 
  og 
  tilmed 
  synes 
  det, 
  

   som 
  om 
  Ratzeburg 
  — 
  hvad 
  der 
  paa 
  hans 
  Tid 
  var 
  

   fuldt 
  forsvarligt 
  — 
  ikke 
  har 
  holdt 
  Begrebet 
  »Sny 
  1 
  teflue« 
  

   klart 
  afgrænset. 
  Han 
  taler 
  nemlig 
  om 
  »Tachinen 
  . 
  . 
  . 
  ,, 
  

   deren 
  Maden 
  sich 
  zuletzt 
  auch 
  in 
  stinkenden 
  

   animalen 
  tJber 
  resten 
  ganz 
  wohl 
  fii 
  hit 
  en« 
  -), 
  hvilket 
  

   ikke 
  passer 
  paa 
  Snyltefluerne, 
  men 
  derimod 
  stemmer 
  godt 
  

   med, 
  hvad 
  vi 
  véd 
  om 
  de 
  ganske 
  lignende 
  aadselædende 
  og 
  

   halvparasitiske 
  Muscidelarver 
  (Sarcophaga) 
  og 
  PAom-Larver, 
  

   der 
  udvikles 
  i 
  syge 
  eller 
  diende 
  Insektlarver. 
  ^) 
  

  

  Ligesom 
  Ratzeburg 
  intet 
  kan 
  støtte 
  paa 
  Betragt- 
  

   ninger 
  af 
  et 
  Larveangrebs 
  Forløb, 
  saaledes 
  kan 
  han 
  heller 
  

   intet 
  Bevis 
  hente 
  i 
  sine 
  Enkeltiagttagelser. 
  Han 
  anfører 
  

   først, 
  at 
  han 
  saa 
  en 
  Tachina 
  lægge 
  Æg 
  paa 
  en 
  Larve, 
  der 
  

   allerede 
  var 
  inficeret 
  med 
  Microgaster-La,rver, 
  »und 
  diese 
  

   Krånklichkeit 
  eben 
  hatte 
  die 
  Tachina 
  herbeige- 
  

   zogen.«^) 
  Men 
  dette 
  kan 
  selvfølgelig 
  intet 
  bevise, 
  da 
  

   samme 
  Individ 
  meget 
  vel 
  kan 
  afgive 
  Æglægningsplads 
  for 
  

   to 
  forskellige 
  Snyltere, 
  og 
  navnlig 
  beviser 
  det 
  intet, 
  naar 
  

   Talen 
  er 
  om 
  Snyltefluer, 
  da 
  disse 
  ikke 
  er 
  nøjeregnende 
  med, 
  

   hvor 
  de 
  afsætter 
  deres 
  Æg, 
  naar 
  der 
  er 
  Mangel 
  paa 
  Værter. 
  

  

  1) 
  Ratzeburg: 
  Die 
  Forstinsecten. 
  III, 
  1844, 
  p. 
  169. 
  

  

  '-) 
  Ratzeburg: 
  Die 
  Ichneuinonen 
  d. 
  Porstinsecten. 
  1, 
  p. 
  32. 
  

  

  •^) 
  jfr. 
  herom 
  I. 
  E. 
  V. 
  Boas 
  (Et 
  Besog 
  paa 
  de 
  af 
  Nonnen 
  angrebne 
  

   svenske 
  Skovdistrikter 
  i 
  Juli 
  1899, 
  Tidskr. 
  for 
  Skovvæsen, 
  XI 
  B., 
  

   139, 
  1899) 
  og 
  Simon 
  Bengtsson 
  (1. 
  c. 
  p. 
  93). 
  Begge 
  disse 
  Fort. 
  

   fandt 
  talrige 
  saadanne 
  Fluelarver 
  i 
  Nonnelarver. 
  

  

  ■') 
  Ratzeburg: 
  Die 
  Forstinsecten, 
  III, 
  p. 
  169. 
  

  

  