IS TYCHO TILLBERG, 



sättning af hudens cuticula, icke. Detta senare visar på sin yta en mängd halfspheriska upphöjningar (II. 20), 

 en sak. som vnl knappt har någon motsvarighet hos Templetoniinee. Icke heller har jag i tuben hos de Smin- 

 thuriuer, jag undersökt, funnit spår till de sa egendomliga stora cellerna, som förekomma i tuben hos Orchesella. 

 öfrigt har jag i Sminthurinernas tub funnit åtskilliga muskler motsvarande valvelmusklerna hos Orchesella. 

 men annorlunda ordnade. 



Om ändamålet med detta sa egendomliga organ halva mänga åsigter blifvit yttrade. Så framkastar De 

 Geer redan 174(» den gissningen, att det skulle tjena till att ur vattnet uppsuga fuktighet. Men han hade då 

 endast funnit det hos på vattnet tagna arter af den långsträckta formen. I sin senare uppsats af år 174.') om- 

 nämner han samma organ hos en art med klotformig abdomen, siiledes en Sniinthurin, der han anser (let göra 

 tjenst vid djurets klättring på en glatt yta genom den klibbiga vätska, det afsöndrar, äfvensom vid språng, i 

 del att detta organ hjelper djuret att hastigt fasta sig vid ett nytt ställe. Latreille har trott, att det vore 

 generationsorgan, och denna åsigt delas äfven af Kolenati ')■ Bourlet anger'-) i likhet med De Geer såsom 

 ett af detta organs hufvudändamal, att det skall stödja djuret vid klättrandet, på perpendikulära ytor, men tror 

 tillika, att dess förmåga härtill beror på ett slags sugning, icke på något klibbigt ämne, som skulle afsöndras 

 från tubens bläsor. Detta anser han deremot användas för att fukta springgaffeln och den ränna, hvaruti denna 

 ligger. Slutligen antager lian. att veiitraltulien vid hoppet tjenar att mottaga den stöt, som förorsakas insekten 

 \id anträffandet af ett, fast föremål. JJlCOLET 3 ) talar endast om dess nytta vid uppstigandet pä en glatt yta 

 och anser i likhet med De Geer, att de-s förmåga att fa-ta insekten dervid beror pä den klibbiga vätskan, som 

 den afsöndrar. OlEERS anser den äfven tjena att fa-ta djuret, da det gar på glatta, starkt lutande ytor. men 

 anser den dervid verka såsom sugskifva. 1 likhet med Bourlet tror han, att. denna apparat hos Sminthurince 

 äfven tjenar att emottaga stöten efter hoppet. LuflBOCK, som endast beskrifvit veiitraltulien hos Sminthurince, 

 förnekar, att den derifrån afsöudrade vätskan kan vara den egentliga orsaken till dess förmåga att. fasta djuret, 

 men tror i likhet med Bourlet och Olfers, att den verkar genom sugning. 1 öfrigt förkastar han Buurlets 

 antaganden oeh likaledes "frige författares, men påpekar i stället en annan nytta, som detta organ gör en Smin- 

 thurin, i det att det hjelper honom på fötter igen, om han rakat att falla pä rygg. 



Fm- min del måste jag, livad veutral-tubens ändamål beträffar, instämma med De Geer i det antagandet att 

 dess huvudsakliga uppgift är att efter språnget fasta djuret vid ett nytt ställe. Jag har nämligen alltid funnit 

 rören eller säckarna utskjutna strax eller sedan djuret, gjort ett spräng, och svårt är det att inse. huru så stora 

 djur som Poduriderna skulle kunna fasta sig vid vertikala och ganska glatta ytor omedelbart efter ett sprang, 

 mil de icke hade hjclp af något annat organ än de jeinlorelsevis svaga klorna. Härmed vill jag naturligtvis 

 icke förneka, att den äfven under gåendet understundom kan göra tjenst såsom stöd. Hvad åter beträffar orsa- 

 ken till denna ventraltubens förmåga att. fästa djuret, vågar jag ännu icke uttala någon bestämd åsigt, men an- 

 tagligast synes mig den af Bourlet, Olfers och Libbock uttalade åsigteu, att detta sker förmedelst ett slags 

 sugning. Att veiitraltulien skulle ega något sammanhang med generationsorganen ar naturligtvis vederlagdt, dä 

 dessa numera äro fullkomligt kända, men måhända kan den hafva någon betydelse för sjelfva kopulationen. 



Ett annat för Poduridernas familj icke mindre egendomligt organ är den på nedre sidan af abdomens 

 bakre del fastade gaffelformiga hoppapparaten. Denna, som jag for korthetens skull vill benämna gaffel (fur- 

 cula), är hos Templetoniinee fastad på 5:te abdominalsegmeutet (IX. 2 f). lies Sminthurince, som. enligt hvad 

 förut blifvit sagdt, ega blott 2 tydliga abdominalsegment, sitter den i bakkanten af det första (I. 4 f). Hos 

 Lipurince är den. om den tinnes, fastad pa l:dc abdominalsegmentet (XII. 11 f), men saknas fullständigt hos 

 slagtena Lipura, Anurophorus, Anurida och Anura, alla tillhörande denna underfamilj. Stundom är det dock 

 ganska svart att afgöra, pa hvilket segment den skall anses sitta, såsom hos Isotoma crassicauda (IX. 14 f). 

 På denna hoppgaffel kan man alltid, den må för öfrigt vara hur litet utbildad som helst, urskilja trenne hufvud- 

 di lar. nämligen basalstycket, manubrium (I. 10 m), gaffeltänderna, dentes (I. Ht d) oeh gaffelspetsarna, mu- 

 crones (1. 1'* mc). Basalstycket är än kortare, an längre än tänderna, vanligen jemnbredt, stundom dock nä- 

 stan triangulärt. Tänderna, tvä till antalet, sitta fastade i basalstyckets fria ända. De äro hos några slägten 

 inom underfamiljen Templetoniinee, nämligen Orchesella, Degeeria, Sira, Templetonia, Lepidocyrtus oeh några ar- 

 ter af slägtet Isotoma, pa bakre sidan försedda med en mängd tvärstrimmor, förorsakade af hudveck, som göra 

 dem utefter hela sin längd böjliga bakat, en sak som utan tvifvel har stort inflytande vid språnget. Hos dessa 

 former äro gaffelns andsegment, mucrones, särdeles korta och hafva, såvidt jag vet, aldrig af föregående för- 

 fattare blifvit uppfattade sffm särskilda segment. De äro dock genom ett. tydligt hudveck skilda frän sjelfva 

 tänderna. Hos de öfriga Templetoniinerna, d. v. s. hos slagtena Macrotoma och Cyphoderus samt hos vissa ar- 

 ter af slägtet Isotoma, äro ändsegmenten deremot temligen långa och tydliga, sä äfven hos Sminthurince och de 

 Sesta med gaffel försedda Lipurina. Hos dessa djur ar gaffeltändernas undre sida aldrig tvärstrimmad, men 

 lin- Murrutorna äro sjelfva gaffeltänderna genom ett mer (dier mindre tydligt hudveck afdelade i två delar 

 (IV. 8 d', d 2 ). Måhända är det observationen häraf, som gifvit Frauenfeld anledning att uppställa slägtef 



1 Sit/W. Akaa. Wissensch. Wien. B. XXIX. 



J Mém. - lea Podurea 1839, enl. Elditt, Stett. Ent. Zeit. T. XV. 



:i i Rech. p. serv. a PHiat. des Podur. p. 43. 



