■2i) TVCHO TULLBERG, 



kant. som på livardera sidan inåt sjelfva munhålan utlöper i en last kitinspets. .Mellan denna spets och under- 

 lappen iakttager man palpen (IV. II p), om bvars inre fästpunkt jag senare skall tala; dess yttre delar arti- 

 culera mot. sjelfva munramen. På denna palp finnes rit särdeles siorl och starkt, borst fästadt på en konisk vårta 

 (IV. 11 ps 1 ), och omkring detta flere mindre, utan vårtor. Såväl vid den öfre som den undre lappens rand viker 

 sig cuticulan inåt och bildar munhålans beklädnad. Afven palpen är naturligtvis på inre sidan beklädd af hud. 



Underläppen, labium (IV . 14 1), är tvådelad genom en långsgående springa. Tvärs öfver dess båda 

 halfvor gar ett hudveck, som dock är temligen otydligt, och framför detta finnas de på koniska vårtor fastade 

 känselborsten (IV. 14 ps 2 ). Om dessa borst äro fjäderlika eller ej, kan jag ej säga, emedan jag icke kunnat 

 undersöka dem med starkare ITi i-sto ring på annat sätt än inlagda i en vätska, då fanet pä de fjäderlika hären 

 är ytterst svart att se. Bakom underläppen tinnes en genom ett hudveck frän hufvudets öfriga hud åtskild del 

 il\. II mt), som möjligen svarar mot hakan, mentum, hos några insekter; den är delad midt itu genom en 

 långsgående fåra. Vid slutet af denna tara börjar den förut omtalade linea ventralis (IV. 14 lv). Under- 

 läppen når, från sidan eller ofvanifrån sedd. något framom öfverläppen, och i den härigenom bildade öppningen, 

 utvidgad derigenom, att öfverläppen upplyftes, är det, som de inre mundelarna etter behag kunna framskjutas. 



Mandiblerna (IV. 1"> mb) bestå af två hufvudpartier, en -målare, fårad spets il\. 15 ani) och ett 

 gröfre basalstycke (IV. 15 bm). Detta är på -in inre sida försedt med en stark tuggskifva, bestående af en 

 rad grofva tänder, belägna pä den nedåt vettande kanten, och ofvanom denna en stor mängd ytterst fina, äfven- 

 ledes i rader ordnade tänder. Denna tuggskifva bildar bakåt en spets och afslutas der med några gröfre 

 tänder. 



Det i hufvudets inre inskjutande stödet för mandiblerna, fulcrum mandibulm {l\. 15 fmb), bestar af 

 fasta kitinlistcr, förenade medelst tunna hinnor, som bilda ett inåt öppet rum, i hvilket de mandibeln rörande 



sklerna till stor del sitta fastade. Inifrån betraktadt visar sig mandibelstödet liksom tuggskifvan (IV. 16) 



mycket bredare, än da dessa delar ses från öfre eller undre sidan, under det att spetsen deremot, sedd frän 

 sidan, är mycket smal och starkt uppåtböjd. 



Till sist torde om mandiblerna böra nämnas, att de iiro sä ställda, att de fria delarnas inre ytor blifva 

 sinsemellan nästan parallela, under det att kitinställningarna komma att sta snedt bakat och utåt och dervid 

 blifva nästan parallela med hufvudets sidokonturer. De bada mandiblernas spetsar hafva aldrig ett lika antal 

 länder, utan den ena har vanligen en mer än den andra, och vid käkarnes sammanförande gripa dessa tänder 

 ni mellan hvarandra. 



De af Meinert hos Japyx funna »Tapleier», hvilka skulle tjena till stöd för mandiblernas bakre ändar. 

 har jag hos Poduriderna lika litet funnit, som den ofvan omtalade mellan mandiblerna belägna »Stöttepladen». 

 Mandiblernas muskler, likasom mundelarnas muskulatur i öfrigt, måste jag har förbigå. 



Hos maxillerna (IV. 17 mxd, mxs) har jag funnit en tydligt begränsad flik, lobus (IV. 17 lm, 18), 

 bestående af flere smäflikar och uppburen af en stam. stipes (IV. 17 stp). Lobens småflikar äro i inre kanten 

 fö edda med en rad fina har. Stammen bestar af tveune kitinstycken, förenade genom tunna kitinniembraner. 

 Den yttre af dessa lister fortsattes inåt hufvudet ungefär så långt som mandiblernas kitinställuingar, och bildar 

 der del egentliga stödet för maxillen, fulcrum maxillm (I\. 17 fmx). AlVen den inre smalare listen tyckes 

 fortsättas in i hufvudet bakom munhålau; huru långt, har jag ej kunnat se. Någon yttre maxillartlik af samma 

 beskaffenhet, som den Meinert funnit hos Campodea och Japyx, har jag ej kunnat upptäcka hos Poduriderna. 

 [eke heller har jag funnit någon maxillarpalp, sådan som den han beskrifver hos ofvannämnda bada djur. .Måhända 

 kan den ofvan omtalade i vinkeln mellan öfver- och underläppen sittande palpen (IV. 14 p, 17 p) dock anses 

 som ett slags maxillarpalp, emedan den genom muskler tyckes vara förenad med maxillarstödet, men den ar 

 afven genom en fin kitinsträng fastad vid de lister, som stöda hypopharynx. MEINERT kallar en un ge I ärligen 

 motsvarande del hos ( ampodea labialpalp, men den här beskrifna palpen ar alls icke ledad mot labium, utan blott 

 mot sjelfva munramen. Munhålan begränsas upptill af gommen, epijiharynx (IV. 21), som utgöres af en kitin- 

 membiaii. försedd med flere tandade upphöjningar. 



De öfriga i munhålan belägna organen utgöras af ett par mellan mandiblerna och maxillerna framskju- 

 tande skifvor (IV. 17 hs) och en oparig sådan (IV. 17 hi), belägen under maxillerna. Den senare har af 

 Meinert blifvit kallad tunga, lingua, och de förra bitungor, paraglossce. Dessa benämningar synas mig dock 

 ej har användbara, åtminstone ej den sista, da de organ, som Meinert -ä kallat, väl knappast kunna jemföras 

 med de delar, som hos högre insekter kallas paraglossce och -om utgöra en fortsättning af tungan, men icke, 

 : iin bär skulle vara fallet, ligga ofvanför och parallelt med densamma. Icke heller torde det namn. Lubbock 

 gifvit dem, nämligen andra parets raaxiller, vara fullt lämpligt, då enligt i]<-\\ allmänna äsigteu underläppen hos 

 insekterna betraktas såsom analog med andra parets maxiller hos lägre arthopoder, och Poduriderna ega en tyd- 

 li- tvåledad underläpp. Egendomligt vore också, om andra parets maxiller läge ofvanför tungan och ätmin- 

 ull en del ofvanför det första parets. Deremot synas mig alla tre dessa skifvor säsom en fortsättning af 

 pharynx närmast motsvara livad Savign} kallar hypopharynx. Ett stöd för denna åsigt torde äfven erhållas ge- 

 nom alt jemföra dessa delar med hypopharynx af en Lithobius, hvilket utgöres af tveune starka, tandade kitin- 

 skifvor, hvilande på en mjuk ansvällning i nedre delen af munhålan. Skillnaden ar dock den. att dä dessa 

 kitiuskifvor hos Lithobius endast utgöra likasom öfverdraget till denna ansvällning, äro hos Poduriderna såväl 



