SVERIGES PODUKIDER. 21 



de båda öfre skifvorna ^mi den nedre til! största deleu af sin längd fria. För min de] finner jag del dock 

 antagligare, att dessa delar genom en oravikning af munhålans lind framåt blifvit fria, än att de öfre skifvorna 

 skulle motsvara paraglo8S(B hos högre insekter eller vara andra parets maxiller, då den undre skifvan -kulle, ut- 

 göra tungan. Jag har på grund häraf an-ett lärapligasl att åtminstone till- vidare kalla dessa trenne delar med 

 etl gemensamt namn hypopharynx. och för att skilja de Innia öfre skifvorna från den undre, vill jag kalla dem 

 lamince hypopharyngis superiores och den undre lamina hypopharyngis inferior. 



Dessa skifvors form synes hast af de bifogade figurerna. Den inre kanten af de öfre skifvorna ar täm- 

 ligen högt uppstående och utefter bakre delen af densamma löper en rad t ler (IV. 19), af hvilka de främre 



äro temligen grofva och starka, de bakre särdeles fina. Ungefär der de lina tänderna börja (IV- 17', 19'), 

 äl'0 de Öfre skifvorna fa-lade vid den undre, och ungefär vid -amma punkt börja deras bakre delar att boja 

 sig uppåt mot gommen, med hvilkens hud de ofvanför pharynx (1\. IT ph) sammanhänga. Jag kan ej med 

 full säkerhet säga, om de öfre skifvorna stödas af några särskilda kitinlister; om sa är, torde dessa vara af 

 jeraförelsevis obetydlig utsträckning. Den undre hypopharynxskifvan (IV. 20), -"in liar en tunglik form och 

 framtill är fint tandad, stödes af tvcuiie starka kitinslaniiunr (IV, 17 fhi), som bakat synas delade, livardera i 

 tvenne grenar. Förmedels ett särskildt ledstycke, fulcrum articulare (IV 17 fa), ledar den yttre af dessa gre- 

 nar mot maxillarstödet (IX. 17 fmx). 



Om vi nu. innan vi ga vidare, kasta en blick på de här ofvan be.-krifua mundelarnas läge i förhållande 

 till hvarandra, finna vi dem anordnade på följande satt. Munhålan begränsas ofvan och framtill af öfverläppen 

 (IV. 22 Ib), den öfver densamma invikna linden bildar munhålans öfre del eller epipharynx (IV. 22 ep). Detta 

 sammanhänger baktill med de bada öfre hypopharynxskifvorna (IV. 22 b-). Mellan de— a och epipharynx bildas en 

 mligen stor hålighet, som upptages af maudiblerua, och i den bakersta delen af denna hålighel uppnår -ig 

 pharynx (IV. 22 ph). Nedanför de öfre hypopharynxskifvorna befinner sig den undre (IV. 22 hi), och mellan 

 denna oeli de öfre skifvorna passa niaxillerna in oeli tacka-, ehuru blott till en del, al de öfre skifvorna (1\. 

 17 mxd). Nederst träffa vi underläppen (IV. 22 1) och denna ar genom ett djupt hudveck skild frän den 

 undre hypopharynxskifvan. Pä sidorna af munhålan utanför niaxillerna befinna sig de bada palperna. 



IVn öfver alla i munhålan liggande delar sig sträckande cuticulan ömsas jemte den öfriga huden och 

 blir vid den samma fastsittande Hvad som utgör matrix till denna cuticula kan jag ej med säkerhet säga; 

 måhända åtskiljes den frän den cellulosa massa, hvilken uppfyller såväl mandibler, maxiller och hypopharynx- 

 -kifvor som äfven läppar och palper samt dessutom omger hela munhålan. Detta lager visar sig vid färgning 

 med guldklorid eller pikrokarmin innehålla en stor mängd tydliga kärnor, men några egentliga ci llmembraner 

 har jag ej kunnat upptäcka. 



Den här lemnade beskrifningen af muudelarne hos Macrotoma vulgaris kan, -a-om fornt blifvil sagdt, 

 anses gälla för största delen af familjen Poduridce. Endast de fyra lägst stående slägtena \isa några betydli- 

 gare afvikelser. Likväl kunna äfven ho- dem de flesta af de delar igenkännas, hvilka blifvil beskrifna hos 

 Wacrdtoma, ehuru har, som del synes, mera danade för sugning. Om eu jemförande granskning af de inre 

 raundelarne hos Triorna mirabilis (XII. 10) anställes, synes det, att mandiblerua (XII. 10 mb) här alldeles 

 förlorat det tvärstrim miga basalstycket, (»di att niaxillerna (XII. 10 ms) antagit en särdeles spetsig, for stii 

 kände mera afsedd form. Hela kitiiiställiiingeii är betydligt förenklad. Blott hypopharynx (XII. in hp) bibe- 

 håller ännu någorlunda den typiska formen. En nästan alldeles likartad byggnad af de inre lnundelainc har 

 Laboulbene uppvisat hos Anurida maritima, och sjelf har jag funnit en sådan hos Anurida granaria. 



Hvad du yttre mundelarna hos Triorna och Anurida beträffar, sa afvika dessa obetydligt från samma 

 delar hos de högre Poduriderna utom i anseende till storleken, i det hela mnuöppniugen här ar betydligt loi 

 minskad. 



Hos slägtena Pseudachorutes och Anura (XII. 23) finna vi slutligen en kitinställning af äamma form -om 

 hos de bada föregående slägtena, men de deraf stödda delarne äro ännu mera reducerade, .Mandiblerua (XII. 

 23 mb), som dock ega tydliga tänder, äro särdeles spetsiga och endast stödda af ytterst tina kitinsträngar. 

 Maxillema (XII. 23 nisl iiafva en nästan borstlik form. och hypopharynx (XII. 23 hp) ar ovalt tillspetsadt. 

 De yttre mundelarne af samma djur (XII. 22) utmärka sig äfvenledes genom sin tillspetsade form och bilda i 

 sitt normala läge en framåt iippen kon. De äro dock icke sinsemellan sammanväxta, utan man kan In 

 på öfriga Podurider urskilja såväl öfverläppen (XII. 22 IM, som underläppen (XII. 22 1) -kilda frän hvar- 

 andra. Bakom den sistnämnda synes äfven hakan (XII. 22 ml) Några palper har jag icke kunnat upptäcka, 

 men dä dessa, om de finnas, har måste vara ytterst -nia. ar det mycket möjligt, att jag förbisett dem. 



T den bakre och oliv delen af munhålan öppnar sig, som ofvan är sagdt, digestionskanalen. Denna 

 tär hos Poduriderna -a-om hos öfriga insekter af tre hufvudafdelningar, strupen, oesophagus (1. 19 oe), ma 

 ventricullts (i. 19 vn), och tarmen, intestinum (I l'. 1 in), men dessa delar äro har vida enklare konstru 

 made och visa sällan spar till underafdelningar. Hos Sminthurus fuscus har digestionskanalen följande form 

 och byggnad. Strupen (I. '.'(i) ar smal och nästan alldeles jerantjock saml böjer sig i eu båge uppåt och bakat 

 till hufvudets hakkant, hvarifrån den åter stupar nedåt not vcutrikeln. Man urskiljer har åtminstone tre la 

 ligen ett yttre muskellager, bildad! af tätt invid hvarandra -tällda tvärgående muskler. Dessa äro starkast på främre 

 af strupen och sammanhänga der med trenne vinkelrätt mot strupen- yta ställda rader af muskeltrådar, al 



