28 T Y C H O T I" L L I! E R G , 



hade sitt namn, och jag valde att uppkalla den efter det af Lubbock uppställda slägtet Templetonia, emedan 

 i ml denna tid ansåg detta såsom det mest typiska för sagda grupp. Jag har sedan funnit, att slägtet De- 

 aeeria kanske bättre representerade densamma, men jag anser dock ej skilnaden vara så stor, att det för den 

 orsakens skull är nödvändigt att förkasta det en gång gifna namnet Templetoniina. 



Jag kommer således att älven i detta arbete indela Familjen Poduridce i underfamiljerna Sminthurince, Temple- 

 tonniinm och Lipurinw. Lobbock har, som i det föregående nämndt är, indelat sina Collembola i fem familjer, 

 nämligen Smynthuridce, Papiriidce, Poduridce, Lipurida och Anuridce. Af dessa svara de tvä törsta mot min 

 underfamilj Sminihurinm, och jag har ej ansett mig blott på grund af tracheeruas frånvaro hos slägtet Papirius 

 kunna afskilja detta såsom en egen grupp, då hela detta slägtes organisation i öfrigt är fullkomligt överens- 

 stämmande med slägtet Sminthurus. Lubbocks familj Poduridce omfattar hela min underfamilj Templetoniinee 

 äfvensom slägtena Podura och Achorutes af min underfamilj Lipurince. Dä likväl dessa bada slägten genom det 

 val utvecklade första thoracalsegmentet, den klumpiga kroppsformen, den korta ventraltuben, den tydligt granu- 

 lerade huden och hoppgaffelns plats på det fjerde abdominalsegmentet betydligt afvika från den tor Templetoniinee 

 typiska formen, men deretnot närma sig Lipurince, har jag ansett, det naturligast att hänföra dem till den se- 

 nare gruppen, med hvars öfriga former de dessutom genom slägtena Trimna,-Xenylla och Pseudachorutes äro pä 

 det närmaste förbundna, icke heller har jag kunnat följa LUBBOCK vid uppställandet af slägtet Anura säsom 

 typ fur en enen grupp, då Tricena och Anurida med afseende på mundelarnas beskaffenhet förete en tydlig 

 öfvergång mellan detta slägte och de med tuggande mundelar försedda Poduriderna, och Pseudachorutes, som är 

 försedd med en springgaffel alldeles lik den hos Achorutes förekommande, likväl äger en sugmun organiserad 

 fullkomligt på samma satt som hos Anura. 



Då jag i det föregående redogjort för de väsendtligaste skiljaktigheterna i byggnaden af de särskilda organen 

 hos de olika underfamiljerna äfvensom hos enskilda arter, då de erbjudit någon form af större intresse, anser jag 

 mig i det följande endast böra upptaga sädana egendomligheter, som äro af betydelse vid karakteriserandet af de 

 särskilda arterna och grupperna. Dessutom kommer jag äfven på ett och annat ställe att beröra sädana mindre 

 formskilnader, som, ehuru ej för närvarande nödvändiga för nyssnämnda ändamål och af allt för ringa vigt för 

 att upptagas i den allmänna öfversigten af familjen i sin helhet, jag dock ansett framdeles kunna blifva af nä 

 gon nytta vid en utvidgad artkännedom. För öfrigt lär jag i detta afseende hänvisa till figurerna, hvilka jag 

 äfven i detaljer, som ej i texten sta omnämnda, sökt göra sä naturtrogna som möjligt. På dessa har jag i 

 allmänhet återgifvit de större harens antal, plats och storlek. Detta har dock understundom varit omöjligt, till 

 exempel pa helfigurer af \issa Templetoniinee; icke heller har jag ansett det nödvändigt pä dessa figurer, som 

 endast äro afsedda att visa djurets habitus. 



Subfam. 1. Sminthurinae. 



Truncus subglobosus, segraentis 5, quorum primum abdominale maximum est. 

 Caput verticale. Antennse articulis 4 vcl 8, geniculatae. Organa postantennalia nulla. 

 < ><■< 'lli 1(>; S in utroque latere capitis. Instrumenta cibaria mordentia. Pedes biungui- 

 culati. Tubus ventralis longus, vesicis cylindratis. Furcula itt primo segmento abdo- 

 minis inserta. Cutis pilis pinnatis, numquam squamis instrueta. 



Till denna underfamilj höra tre slägten, Sminthurus Latr., Papirius Lbk och Dicyrtoma Bourx. Af 

 dessa har jag i Sverige endast runnit de båda förstnämnda. Det senare äter, som karakteriseras af de åtta- 

 ledade antennerna och ett par stora ryggtuberkler. har jag här förgäfves sökt. Dä detta slägte, som är Upp- 

 staldt af Bourlbt och för öfrigt endast anträffats al' Nicolet, Lucas och Wankel, af dessa författare blifvit 

 särdeles ofullständigt beskrifvet, har det varit mig omöjligt att i den här ofvau lemnade diagnosen pä underfam. 

 Sminthurina; lästa vidare afseende vid detsamma, än att jag anfört det antal leder, som enligt uppgift före- 

 kommer i antennerna hos dit hörande arter. Om klornas, ventraltubens, hoppgaffelns och ögonens beskaffenhet 

 hos detta slägte känner jag ingenting. Till sin kroppsform skall det vara något mera långsträckt än Sminthu- 

 rus och Papirius. Hvad dessa sistnämnda bada slägten åter beträffar, skiljas de lätt lian alla öfriga mig be- 

 kanta former af Poduriderna genom sin uppsvällda och rumlade abdomen, hvilken blott består af två tydliga 

 segment, af hvilka det första ar vida större och mer utveckladt au det sista. Jag har i min senaste uppsats. 

 Fort. öfver St. Podur., bestämt abdominalsegmentcu hos Sminthiiriiitc till tre. i det. jag antog det hudveck, som 

 bildas pa djurets undre sida af gaffelleden, säsom gränsen mellan tvenne segment, men har senare funnit natur- 

 ligare, att, dä detta veck alldeles försvinner mot djurets öfre sida, tänka mig, det alla abdoininalsegnieiiten med 

 undantag af det. sista hos dessa djur sammansmält. Den undre klon torde, säsom i det föregående är nämndt, 

 Un- Sminthurina alltid vara beklädd af en tunn hinna, som nedåt utlöper i en spets, men dit denna spets ofta 

 ar ytterst svär att upptäcka, har jag icke ansett det lämpligt att upptaga den i ofvanstående diagnos. 



