SVERIGES PODURIDER. ."> i 



Antennerna sällan fullständiga, enär den sista leden ofta saknas '). Vid räknandet af taggarna pä gaffel- 

 tänderna bör inan st' till, att man ej såsom tagg räknar ett stort spetsigl fjäll, som hus denna och följande arl 

 sitter fästadt i närheten af den innersta taggen och vid hastigt påseende lätt tages tor en sådan i V. 1). Den 

 undre klon är försedd med en ytterst lin tand. 



Grundfärgen grågul eller rent gul. 



Förekommer bland in os-a i barrskog. 



Allmän i Wermland, Uppland, Östergötland, Skåne och på Gotland; älven funnen i Vestergötland, Sr 

 land, Ångermanland och Jemtland. 



23. M. plumbea (Linn)-) (V. 7—16). 



Syn. 1746. Podura teres plumbea Linné, Fn. Sv. Ed. I. p. 342. N:o I17.V 

 1758. » plumbea Linné, Syst. Nat. Ed. \. 1. p. 609. 



1761. - » Linné, Fn. Sv. Ed. II. p. 173. 



1 s? 1 . Macrotoma rufescens Tullberg, Fört. öfver Sv. Podur. p, 149. 



Antennas corpore inulto longiores. Spinse dentiurn simplices 7 — 8, intima parva. 



Unguiculus superior pedum posteriorum duobus, anticorum Trihus deutibus instruetus, 



inferior acumine setiformi. Long. 1 millim. 



Antennernas sista led oftast utvecklad. Den undre klon försedd ined en ytterst fin tand Särdeles långa 

 hår i synnerhet på det femte abdominalsegmentet. 



Grundfärg rödgrå. 



Förekommer mest i skogar och binder bland mossa och alVallna löf, men äfven på ängar. talrik om 

 hösten under svampar i barrskog. 



Allmän i Uppland, Södermanland, Skåne och på Gotland; äfven funnen i Vestergötland och Smaland. 



24. .1/. tridéntifera n. sp. (V. 17, 18). 



Antennse corpore- non longiores. Spinsc dentiurn tritidae LO — 11; unguiculus su- 

 perior dentibus ö — 6 armatus, inferior latus. Long. 4 millim. 



Jag liar aldrig sett detta djur lefvande, och kan således ej med säkerhet saga, hurudan grundfärgen är, 



då djuret lefver,. Att döma af spritlaggda exemplar synes den dock vara i det närmaste såsom hos M. vulgaris. 



Funnen i Södermanland af A. Segerdahl, i Uppland af E. Björkman och i Östergötland af H. Stolpe. 



Gen. IV. Cyphoderus (Nic.) 



Syn. 1783. Podura O. Fabricius, in Danske Vidensk. Selsk. Skr. i>. II. p. 303 (ad partem). 



1841. Vyphodeirus Nicolet, Rech, p. serv. å 1'Hist. des Podur. p. 63 (ad partem). 



1844. Lepidocyrtus Gervais in Walckenaer, Ins. apt. T. 111. p. 409 (ad partem). 



1871. (Jyphoderus Tullberg, Fört. öfver Sv. Podur. p. 150 



Mesonotum prominens. Segmentum quartum abdominis triplo vel quadruplo longius 



quam tertium. Antennas dimidia corporis parte breviores, quadriarticulatse. Dentes fur- 



«n In* non triplo longiores quam mucrones. Cutis squamosa. 



Hufvudet fästadt ungefär som hos föregående. Antennernas tredje led ytterst liten, nästan kulformig. 

 Tibierna ej tydligt tvåledade; borstet på deras nedre del ej klubblikt, utan i spetsen endast krökt. Gaffeltän- 

 derna tillsammans med ändsegmenten kortare än basalstycket. Pä det stora abdominalsegmentet har jag en- 

 dast kunnat se två par känselborst. För öfrigt finnas hos den enda hittills kända arten af detta slägte 

 endast få och spridda hår. Fjällen såsom hos följande slägte, utom de tvenne vid gaffeltändernas spetsar (VI. 

 18 sqa, 19). 



') I Notes on the Thys. I'- IV. p. 283 har Lubdoi k lemnat en särdeles intressant framställning om, huru afbrutna antenner repn 

 duceras. 



-i Det Linneanska namnet plumbea är af Li bboi k anviindt för en annan art af detta slägte, funnen i England. Då likväl denna an 

 ej anträffa!- i Sverige, och under det af Linné i Syst. Nat. Ed. X gifna namnet finnes en hänvisning till Fn. Sv. N:o 1175, som 

 visar, alt iletta namn af honom ursprungligen gafs ät en svensk art, anser jag, att det också numera måste för en svensk art an- 

 vändas. Och jag har ansett lämpligast att gifva Linnés namn åt ofvanstående art, da den del- ar en af de allmännaste, dels 

 förekommer just på sädana lokaler, -orn LlNNÉ i Fauna Svecica anger for sin Podura plumbea, 



