.-,1» 



rYCHO TULLBERG, 



De Geer : in Vet.-Akad:s Handl. Vol. I. p. 279 



51. P. aquatica Linn. (X. 1 6). 



Syn. L740. »Små svarta insecter etc.» 



IT It'. Podura aquatica nigra Linné, Fn 8\ Ed. I. p. 343. 

 L758. » ■' Linné, Syst. Nat. Ed. X. p. 609. 



1839 Hypogastrura aquatica Bourlet, Mera. s. les Podures, p. .'il (sec. Gervais in Walcke- 

 nai r, lus. apt. T. HL p. 437.) 



» Achorutes aquaticxis Gervais in Walckenaer, Ins. apt. T. III. p. 4:111. 



L841. Podura aquatica Nicolet, Rech. p. serv. a l'Hist. des Podur. p. 55. 

 1871. » » Tullberg, Fört. öfver Sv. Podur. p. 153. 



Al ro- vel rubro-violacea. Long. 1 millim. 



Denna an Sr redan af De Geer val och tydligt beskrifven samt sedan namngifven af Linné och åter- 

 funnen af såväl Bourlet som Nicolet. Geoffroys Podura atra aquatica (llist. aln', des Ins. T. II. p. 610) 

 ar deremol rit helt annat djur, som genom de långa antennerna betydligt afviker frän /'. aquatica Linn., Sco- 

 polis P. aquatica hör tydligen alls icke till Poduridernas grupp. 



Af Professor Lilljeborg ar denna art funnen på en mindre vattensamling i en skogspark nära Uppsala. 

 Jag tog den något senare på samma ställe, men har sedan aldrig återfunnit den. 



Gen. XII. Achorutes (Templ.) 



Syn. 1746. Podura Linné, Fn. Sv. Ed. 1. p. 343. (ad partem). 

 1835. Achorutes Templeton, Thys. llib. p. 96 (ad partem). 

 1841. Podura Nicolet, llech. p. serv. a 1'Hist. des Podur. p. 54. (ad partem). 

 1842 x ) Hypogastrura Bourlet, Mém. s. les Podurelles (sec. Gervais, in Walckenaer, lus. apt. 



T. Ill |i 439) (ad partem). 



L868. Achorutes Lubbock, Notes on the Thys. P. III. p. 301. 



1869. » Tullberg, Skand. Podur. af underfam. Lip. p. 7. 



1871. » id. , Fört. öfver Sv. Podur p. 153. 



Ocelli 16; 8 in utroque latere capitis. Unguiculus inferior parvus, interdum ind- 

 ins. Organum postantennale nullum. Furcula parva, non usque ad tubum -ventralem 

 pertinens. Supra anura sajpissime spins 



•) 



I. eden 



ellan gaffeltänderna och ändsegmenten alltid tvdlig. Känselhår med 



mellan gatteltancterna och ändsegmenten alltid tydlig. Kanselliar med en ytterst svag ansvällning 

 i spetsen finnas hos detta slägte på tibieruas nedre del, men dä dessa dels äro svåra alt se. dels lätt kunna 

 vara afbrutna, har jag ansett det vara bäst att icke använda dem för karakteriserandet af arterna, isynnerhet da 

 gaffelns och analtaggamas form tyckes gifva särdeles goda artkaraktärer. Af samma orsak liar jag liar icke 

 heller upptagit antalet och utseendet af de pa gaffeltänderna befintliga borsten. Äfven den nedre klons form, 

 som är något olika på de olika benparen hos samma djur. men deremot erbjuder föga olikhet mellan de särskilda 

 arterna, har jag denna gång utelemuat i beskrifningarna. Ögonfläckarna hafva hos alla af mig funna arter synts 

 svarta, men det ar svår! att med bestämdhet afgöra dessa fläckars färg, åtminstone då djuren någon tid legat i sprit. 



.V.'. .-). viaticus n. sp. (X. 7 — 20). 



Syn. 1746. Podura viatica Linné, Fn. Sv. Ed. I. p. :;4.'!. 

 1780. » humicola O. Fabricius, Fn. Gr. 



1783. »Jordpoduren» O. Fabricics, in Danske Vidensk.Selsk. Skr. p. 296. 

 1835. Achorutes dubiits Tbmpleton, Thys. Hib. p. '.NI. 

 11842 *) Hypogastrura murorum Bourlet, Mém. s. les Podurelles p. 35 (sec. Gervais in Walo 



kenaer, Ins. apt. T. III. p. 439). 

 (lsfiS. Achorutes murorum Lubbock, Notes on the Thys. P. III. p. 302. 

 1869. » » TULLBERG, Skand. Podur. af underfam. Lip. p. 7. 



1871. » n id. , Fort. öfver Sv. Podur. p. lö.'). 



Unguiculus inferior adest. Dentes furculaa graciles, duplo vel triplo longiores quam 

 uiucrones. Manubrium dentibus lirevins. Spinae anales paullo longiores quam papillae 

 conicae, quibus affixse sunt. Long. 1 — 2 millim. 



Färgen mörkt blåsvart, hos yngre exemplar något rödviolett. Gaffeltänderna äro här föga tillspetsade, 

 och ändsegmenten svagt s-formigt krökta. Gaffelns basalstycke betydligt kortare än tänderna. Analtaggarna 

 fastade på jemnt afsmalnande vårtor och temligen grofva (X. 13); väl synliga äfven vid svagare förstoring. 



') Se noten å p. 31. 



