Sveriges i'Oi)ii:inKi;. 17 



ena af dessa har på några af Libiiocks figurer ') blifvit afritad -äsom en pä öfre sidan af den stora klon be- 

 fintlig tand. Hos Isotoma palustris, der dessa klor förmedels! sin ena sida synas sammanhänga med hufvud 

 klon, utgöra de tydligen ett slags bihang till denna (IX. 8 ps) Detsamma är förhållandet äfven hos Or- 

 chesella. 



Hos vissa Sminihuriner åter har den öfre klon fatt ett särskild! omhölje (I. 8 tps, '.> tps), om livars 

 morfologiska betydelse jag ingenting känner. Måhända kan det vid närmare undersökning visa sig upp- 

 kommet genom en orabilduing af de nyss omtalade, hos Macrotoma förekommande sidoklorna. Den undre klon 

 (IV. (i n-) består af en enda lamell, utbredd i vertikal riktning. Ibland är den starkt utplattad (IX. 7 u-|. 

 ibland nästan borst likt utdragen (XI. 21 u-). ofta försedd med en tand (V. is u' 2 ). Hos Sminthurinai ar 

 äfven denna klo försedd med ett slags hölje, som på undre sidan slutar i en spets (1. 8 tpi). Inom under 

 familjen Lipurinat saknas denna kin fullständigt, utom hos slägtet Lipura och vissa arter af Achorutes. 



Härefter torde jag fä öfvergå till en redogörelse för den för Poduridema sa egendomliga ventraltuben, 



Jag liar noggrannast undersökt detta organs byggnad hos Orchesella rufescens och meddelar har u, 

 en framställning af de väsentligaste delarne af detsamma (VIII. 10, 11, 12, 13, 14, 7). 



Ventraltubens basaide] (VIII. in pb) utgöres af en föga förlängd cylinder, beklädd af en fast och hå- 

 rig hud, som genom ett mer eller mindre tydligt veck är ledad mot kroppen. I den fria lindan af denna i • 

 linder sitta tvenne valvler (VIII. 10 vv), äfvenledes af fast hud, hvilka tillsammans bilda en nästan balfklot- 

 formig upphöjning, skild från sjelfva cylindern genom ett ganska djupt veck (VIII. lo pv, 11 pv) och delad 

 genom en longitudinel springa (VIII. in ri. 11 ri). Utefter cylinderns framsida löper en af tvenne upphöjda 

 lister begränsad rand, linea ventralis, (VIII. 10 Iv), som har sin början på hufvudets undre sida strax bakom 

 munöppningen och derifrån fortsattes utefter knippens medellinie öfver de tre thoracalsegmenten och tubens 

 främre del samt, slutar i sjelfva vecket kring valvlerna, just der valvelspringan börjar. Utefter valvlernas fria 

 kanter, som begränsa denna springa, viker sig huden inåt och bildar, da tuben ar indragen, en säck, vesica (VIII. 

 11 vsd), i hvardera tubhalfvan. Vid dvn inre ändan af denna säck faster sig en stark muskel (VIII. 11 mvd, 

 mvs), som upptill sträcker sig in i bålen, der den med sin öfre anda antagligen är fästad vid huden. 1 tom 

 dessa bada muskler finnas i tuben ytterligare åtminstone tvenne par andra, hvilka hufvudsakligen göra tjenst 

 som valvlernas rörelse-muskler. De fasta sig vid den inre kanten af vecket kring valvlerna, det ena paret 

 (VIII. 11 mav) i främre delen af tuben vid den punkt, der valvelspringan börjar och linea ventralis slu- 

 tar (VIII. 11 /.), det andra paret (VIII 11 mlv) vid ofvannämnda vecks sidodelar. Det främre paret består 

 af två temligen grofva, nästan cylindriska muskler, under det att de bada sidomusklerna äro ytterst tunna och 

 särdeles breda (VIII. 111. Dessa fyra musklers öfre ändar sträcka sig ej särdeles långt in i bålen och synas 

 fästa sig vid de båda säckmusklerna äfvensom vid åtskilliga tvärmuskler. Då nu tuben skall användas, förlängas 

 de tvenne främre valvelmusklerna, så att ändpunkten af linea ventralis, som förut var indragen i vecket kring valv- 

 lerna, utskjutes (VIII. 1 '2 z. 13 z), och detta veck åtminstone pa tuliens framsida alldeles försvinner.-) Härvid 

 öppnas springan mellan de häda valvlerna, dessa trängas at sidorna, och mellan dem utstjelpas de bada förut 

 omtalade säckarna; men livad som förorsakar detta utstjelpande, har jag ej kunnat utröna. De synas nu så- 

 som tvenne utspända bläsor i ändan af tuben (VIII. 12 v, 13 vsd, vss). De bada säckmusklerna förlängas 

 härvid naturligtvis ratt ansenligt, och nu synes tydligt, att de i sin undre ända äro delade i flerc grenar (XIII. 

 13 mvd). Vid andarna af dessa grenar har jag funnit stora celler (VIII. 7), hvilka med sin nedre ända äro 

 fastade vid säcken och med den öfre synas sammansmälta med muskelns sarcolem. Om dessa celler far jag 

 tillfälle att närmare tala vid redogörelsen för nervsystemet. Den säckarna bildande huden synes bestå af' två 

 lager, ett inre och ett yttre, men pä intetdera har jag lyckats urskilja någon struktur. Denna organisation 

 ventraltuben torde med obetydliga modifikationer vara gemensam för hela underfamiljen Templetoiit 



Hos underfamiljen Lipurinat har jag ej närmare undersökt tubens byggnad. Till det yttre visar dei 

 äfven hos dem ett basalstycke, ehuru särdeles kort, samt tvenne valvler, omslutande utstjelpbara sackar af unge- 

 fär samma form -om hos Orchesella. 



Hos Sminihuriner har ventraltuben särdeles noga blifvit beskrifven af LuBBOCK. Den företer hos denna 

 grupp iii från Orchesella betydligt afvikande konstruktion. Har äro nämligen de bada säckarna särdeles långa, 

 nästan cylindriska (II K> v), och sträcka sig, da de äro indragna, långt upp i balen, der de bilda en slynga 

 på hvardera sidan af digestionskanalen. I detta läge hållas de hvar och en at' tvenne muskler, al' hvilka den 

 ena (II. 16 mp, 17 mp) är fästad i spetsen och den andra (II. 16 ma. 17 ma) vid midten af säcken. Hen 

 senare af dessa, som till läget ar den främsta, är i sin öfre ända tvådelad. Då säckarna utstjelpas, förlängas 

 dessa muskler till rlere gånger den längd, de förut egde (II. 18). Dera- nedre andar komma da naturligtvis att 

 omslutas af säckens väggar. Med sina öfre ändar äro bada säckarnas muskler fastade tillsammans vid ryggen- 

 hud i kroppens medellinie, alldeles i början af det stora abdominalsegmentet. Säckarna bestå liar. såsom hos 

 Templetoniinai, af två lager, af hvilka det inre färgas af pikrokarmin, men det yttre, som tydligen är en fort- 



') Notes mi il,,. Thys I'. II. tab. 59. f. 5. 10. 



2 ) Om de bida sidomusklerna vid tubens ni kjutandc förkortas eller förlängas, Ivan jag ej med säkerhet säga. 



K. V et. A' ni II. ,ii, 11. Ii. in. v . I". 



