Kl TYCHO TULLBERG, 



segment hos ofvannämnda slägte också blifvit antagna för verkliga leder, i det han häruti finner en öfvergång 

 till de mångledade antennerna hos Campodece, och onekligen kan man ha sk;i i att så betrakta dem. Men då 

 de enligt min åsigt stå ännu närmare de ringformiga vecken på motsvarande delar hos Orchesella och Templetonia 

 (VIII. 16), och dessa väl svårligen kunna anses vara verkliga leder, liar jag föredragit att lata endast de stora 

 och tydliga afdelningarna på antennerna få namn af leder oidi med Nicolet helt enkelt kallat dessa annulerade, 

 om de visa dylika segmeiitartade underafdelningar. 



Ögon saknas inom Poduridernas familj endast hos hvita arter. Hos de öfriga äro de alltid enkla 

 {pcelli) och vanligen samlade i tvenne grupper, en på hvardera sidan af hufvudet. Undantag härifrån göra 

 Templetonia, som har blotl en ocell på hvardera sidan (VIII. 16 oc), och några arter af slägtet Isotoma, som 

 på hvardera sidan hafva Bere ögon, men betydligt aflägsnade från hvarandra (IX. 28 oc). Kolenati 1 ) anger 

 visserligen också för en af honom uppställd art, Anurophorus Kollari, utom agglomererade ögon fyra stycken 

 punktögon och har äfven aftecknat dessa på sin figur strax bakom antennernas bas. Jag vågar dock betvifla, 

 att dessa äro verkliga ögon. Denna Anurophorus hör nämligen enligt livad både figuren och beskrifningen ut 

 visa till det af Burmeister uppställda slägtet Lipura. Och hos de arter af detta slägte, som jag haft tillfälle 

 att undersöka, har jag äfvenledes alltid funnit sådana ögonlika upphöjningar (puncta ocelliformia) i huden bakom 

 antennerna (XI. 18 ps), men da dylika äfven finnas på öfriga kroppssegment, kau jag omöjligen antaga dem 

 vara ögon. livad äter de agglomererade ögonen beträffar, som Kolenati funnit på nyssnämnde art, äro äfven 

 dessa något tvifvelaktiga. De Lipura-arter, jag sett, äro allesammans utan ögon. men hafva, mellan antenner- 

 nas bas och den plats, ögon hos öfriga Podurider pläga intaga, ett egendomligt organ, sammansatt af ett för 

 hvarje art begränsadt antal upphöjningar, ordnade i tvenne rader (XI. 10 op, 18 op, 19). Dessa halva äfven 

 af Nicolet och Schioedte blifvit ansedde såsom ögon, men utom det att de icke alls likna ögonen hos öfriga 

 Podurider, synes den omständigheten, att (eldigt LaBOULBÉNE) en samling al' liknande upphöjningar pa nästan 

 samma plats, fast ordnade i en cirkel, tinnes hos en art af slägtet Anurida^tiUika med ögon af vanlig form. 

 tala for, att nyssnämnda organ icke ar en samling af ögon. livad betydelse detta organ för resten kau hafva, 

 känner jag alls icke. men del namn, som det af Labotlisene erhållit, nämligen »Organe prostemmatique ou 

 antéoculaire» synes mig ieke lämpligt, da det stundom, som nyss blifvit visadt, förekommer hos arter utan ögon. 

 dag skall derför här bibehålla det namn, som jag redan i min första uppsats gifvit det, nämligen organum post- 

 antennale. Dylika postantennalorgan finnas äfven hos Anurida granaria (XII. 13 op, 14 op, 17) och äro der 

 af alldeles samma form som Laboulbéne anger for Anurida maritima. Ett annat slag äter, bestående af ett 

 halfmånformigt falt, oragifvet af en upphöjd rand, tinnes hos slägtet f.<<iIoiiut (IX. 4 op, 16 op, 28 op). 



Ocellernas antal pä hvarje sida af hufvudet öfverstiger hos Poduridernas grupp aldrig åtta, åtminstone 

 sa vidt jag erfarit. 



För mundelarne skall jag redogöra i sammanhang med de öfriga digestionsverktygen. 



Thorax utgöres, som ofvan blifvit sagdt, af tre: skilda segment, hvart och ett bärande ett benpar. 



Benen äro hos Sminthurina och Templetoniina temligen langa och väl utvecklade, hos Lipurince deremot 

 små och svaga. De bestå i allmänhet af fem leder (I. 7). af hvilka den första, coxa (I. 7 ex) är kort och 

 bred. Ofvanför den samma finnas alltid minst tvenne parallela hudveck (I. 7 pl', pl 2 ), hvilka dock sällan 

 sträcka sig ruudt omkring benets bas. Den andra leden, trochanter (I. 7 tr), är äfvenledes kort, nästan ring- 

 formig. Den tredje, femur (I. 7 fm), är cylindrisk och ofta längre än de båda föregående tillsammans samt 

 vanligen föga kortare an den fjerde, tibia (I. 7 tb), som äfven är cylindrisk. Denna visar stundom såsom hos 

 slägtena Orchesella (VII. 12 pet) och Degeeria (VI. -26 pc) pä sin inre sida ett eller flere hudveck. Hos 

 Maerotoma är tibia verkligen tväledad, ehuru den yttre leden ar helt kort (IV. 5 tb', tb' 2 ). Den femte och 

 sista leden är fotleden, tarsus (I. 7 t), som dock inom denna grupp är sä betydligt reducerad, att Meinert 2 ) 

 förklarar den endast såsom ett empodium. Denna utväg synes mig dock öfverflodig, då sagda del aldrig saknas 

 och alltid genom en ledgäng är tydligt skild från tibia. Den uppbär vanligen tvenne klor (I. 7 a, u 2 ), men 

 dessa aro ieke som hos öfriga insekter ställda i jemnbredd, utan den ena under den andra. Denna egendom- 

 lighet i ställningen har föranledt MAnert att anse blott den ena af dem för en verklig klo 2 ). Jag kan dock 

 icke finna, att ställningen har sä mycken betydelse, då t. ex. hos en mängd spindlar en tredje och mindre klo 

 sitter fästad under de tvä större, utan att någon af dessa derför förlorar sin betydelse af klo. En annan och 

 kanske vigtigare anledning att draga en sådan slutsats som Meineuis skulle deras olika bildning kunna vara, 

 men tills vidare har jag dock ansett mig böra behälla de gamla benämningarna och kallar således båda 

 for klor. 



\h]i öfre af dessa (IV. (i u', 7 u) är bildad pä ett. särdeles eget satt, icke såsom vanligt af ett enda 

 tillspetsadt och mer eller mindre krökt kitinstycke, utan af tvenne lameller (IV. ti 11, 7 11), förenade utefter 

 ofre kanten och utlöpande i en fastare spets. Dessa lameller äro stundom tandadc i nedre kanten och gifva då 

 hela klon, sedd från sidan, utseende af att vara tandad (IV. 6 u'). Hos Maerotoma finnes på hvardera sidan 

 om denna större klo en mindre dylik {pseudonychia) pä alldeles samma sätt byggd (IV. 6 ps, 7 ps). Den 



') Sitzbcr. Akad. Wissensch. Wien. B. XXIX. 

 -') Campodeae, p. 404. 



