18 Nyman, Kertoimis lapinniatkasta v. 1905. 6. X. 1906. 



taostakin vielä kuusiryhmiä; sen yläpuolella emme niitä enää 

 ensinkään nähneet. Hauska oli venemiesterame varmuus ha- 

 vaintojensa oikeudesta. Veneensä lupasivat meille, jos olisimme 

 löytäneet kuusia vielä sen jälkeen, kuin he sanoivat, tässä 

 näette viimeiset kuuset. Ounasj arven koiliskulman puolla kuu- 

 lui joitakuita kuusia löytyvän. Myös Peltovuomassa kuuluu 

 löytyvän kuusitäpliä. Saavuimme sitten Hettaan. 



Täältä teimme retken Ounastunturille. Tuulinen oli päivä, 

 jona tänne tulimme, joten perhoset eivät piilopaikoistaan ol- 

 leet halukkaat liikkeelle lähtemään. Mutta yön tunturilla 

 vietettyämme valkeui toinen, oikea perhosten ilopäivä. Ilma 

 oli tyyni, aurinko paistoi mitä lämpimimmiu. Hyvin runsaasti 

 lenteli täällä Argynnis charicleata, tuota harvinaista pohjan per- 

 hosta. Vielä monilukuisemmin kuin Argynnis chariclea ta, len- 

 teli täällä Suomen faunalle uutta Anarta st au äin g eri a. Argyn- 

 7iis chariclea t2i saimme 3'hteensä noin 60 exemplaria. Jälkimäi- 

 siä emme ottaneet niin runsaasti, syystä että useimmat olivat 

 huonoja exemplaveja, niitten lentoaika kun alkoi olla jo lo- 

 pussa. Myös tapasimme täällä muutamia Argynnis polaris'e]di. 

 Parhain, hauskin päivä koko matkallamme oli tuo päivä. 



Hettaasta teimme retken myös Näkkälään, joka on 3 pe- 

 nik. Hettaasta jotenkin suoraan pohjoiseen. Hyvin ovat jänkäi- 

 siä ja runsasjärvisiä Näkkälän seudut. Tämän kanssa yhteydessä 

 on varmaan Näkkälän sääskirikkaus, josta seutu on kuulu. 

 Tänne matkallamme huomasimme mäntyjen loppuvan. Paljon 

 toivoimme täältä löytävämme löydettävän arvoista, siellä ei 

 ennen liene luonnontutkijoita käynyt. Mutta tyhjiin raukesi- 

 vat toiveemme, sillä pahoin sade meitä hätyytteli, joten emme, 

 vaikka retkiä teimmekin, paljon löytäneet. Yhtäkään sateetonta 

 päivää emme täällä saaneet, vaikka viikon siellä viivyimme. 

 Kalaparasiitteja kokoilimme noina sateisina päiviuä. Paitsi 

 näitä retkiä teimme kirkonkylän lähistölle useita retkiä. 



Heinäkuun 1 1 päivänä lähdimme Hettaasta Peltovuomaan 

 jatkaaksemme sieltä matkaamme Kalmakaltion autiotuvalle, joka 

 on noin 4 penikulmaa Peltovuomasta koiliseen. Ennen läh- 

 töämme Hettaasta hankimme siellä itsellemme oman veneen, 

 sillä sellainen täytyy olla, kun Maanselän poikki kulkee. Ve- 

 neellemme annoimme ensi koskia laskiessamme nimen Gyrinus. 



