6. X. 1906. Nyman, Kertomus lapininatkasta v. 1905. 19 



Peltovuomaan tultuamme taukosi satamasta. Yhden päivän täällä 

 retkeilimme ja jatkoimme sitten matkaamme Kalmakaltioon. 

 Puolimatkassa Nunnasen ja Kalmakaltion välillä tulimme hyvin 

 laajalle hiekkakentälle, jolla oli runsaasti hiekkadyynejä. Tut- 

 kimme niitä, mutta kovin vähän huomasimme niillä eloa. Koko 

 S3'mpatisia retkeilj^maita ovat Kalmakaltion ympäristöt: Kalma- 

 kaltio- ja Käkkälöjoen vuoroin kivikko-, vuoroin hiekka-, vuoroin 

 pensasreunaiset rannat, lehtimetsäiset vaarat ja jäkäläpeitteiset 

 tunturilaet. Itse tulimme Jalkasin Kalmakaltioon; kun vene- 

 miehemme muutaman päivän perästä^saapuivat veneinemme ja he- 

 vosineen, aloimme paikkapaikoin muotkien kulkea Maanselän yli. 

 Lähin päämäärämme oli nyt Skietschemjoen autiotupa. 

 Maanselän yli tultuamme teimme sen havainnon, ettei enää 

 metsälammissa ja lätäköissä löytynyt siiroja. Viimeksi tapa- 

 simme niitä Maanselän eteläpuolella Näkkälässä ja Maltijär- 

 vessä Käkkälöjoessa. Näyttää siltä kuin olisi Maanselkä vesi- 

 siiran levenemisen pohjoisraja. Skietschemjoen laaksossa tapa- 

 simme kukkivina muun muassa Saxifraga nivalisen, Thalictrum 

 l-emensen ja Th. alpiimynm. Matkamme varrella retkeilimme 

 pitkin jokirantamia. Skietschemjoen autiotuvalta lähdettyämme 

 alkoi mäntyjä taas esiintyä, ja niitten mukana kuusanka ((?«>'- 

 rulus infaustus). 



Augelin (V^iopionsuun) otimme sitten seuraavaksi pysäys- 

 j paikaksemme. Sinne saavuimme 21 päivänä heinäk. Täältä 

 * teimme eri tahoille useampia pieniä retkiä. Ensi kerran tapa- 

 simme nyt matkallamme Erebia i)olaris'en. Löytöpaikka paljoa 

 [ eteläisempi kuin mikään tähän astisista meidän maassamme. 

 '■ Myöhemmin tapasimme sitä pitkin Tenojoen jokirantaa aina 

 Njuorgamiiu, Suomen pohjoisimpaan kylään asti. 



Heinäkuun 24 päivänä lähdimme Angelista Ranttilaan. 

 Ranttilasta pari penikulmaa sisämaahan päin on Kuossavaara, 

 jolla kasvaa kuusia. Emme niitä kuitenkaan löytäneet. Rantti- 

 lan kun jätimme, lähti Rolf Krogerus tunturitse Niittyvuo- 

 pioon, me muut joitse. Mitään erityistä ei tunturilta löytynyt. 

 Venematkallamme me huomasimme Co/('"a6'-perhosia lentelevän 

 rannalla. Riensimme niitä pyydystämään ja huomasimme ne Co- 

 Uas hecla'iksi, joita Suomessa ei ennen ole varmuudella tavattu. 

 Jotenkin yleisenä lenteli se paikkapaikoin jokirannoilla täältä 



