10 Häyren, Kampen eraellan rönn och tali. 6. X. 1906 



blifvit helt smä och slutligen förtorkat (resp. 2 och 4 dm läoga 

 och vid basen omkr. 1 cm i diam.). Det femte skottet växte 

 ut ät sidan tili en omkr. 2 m läng gren. Bäde ofvaaom och 

 nedanför detta sialle finnas greuar af säväl försia som högre 

 ordning, hvilka dels böjt sig undan rönnen, dels tili följd af 

 dess beskuggning blifvit helt korta och lidande eller alldeles 

 förtorkat. 



An mer instruktiv var en högre npp i dalsänkan ungefär 

 midt emellan de bäda sluttningarna belägen giapp af en rönn, 

 en tali och en brakvedsbuske. Afständet mellan rönnen och 

 tallen var pä marken 1 m, mellan rönnen och brakvedsbusken 

 närä 2 m och mellan den sisLnämnda och tallen 1,4 m. Rön- 

 nen bestod af tvä rolstammar, hvilka vid basen voro resp. 9 

 och 6 cm i diam.. och af hvilka den kraftigare befann sig när- 

 mast tallen. Den var vidare närä 1 m högre än sin granne 

 och sände talrika, löfrika grenar in i dennas krona. Tallens 

 stam böjer sig redan under sjunde äreb (diam. 4 cm) nagot 

 litet, under ättonde (diam. 2,5 cm) och nionde (diam. 1 cm) 

 ären däremot rätt betydligt i riktning frän rönnen. Under 

 tionde äret borttorkar slutligen toppskottet, hvilket för öfrigt 

 icke lidit af nagot yttre väld och ej heller synes angripefc af 

 insekter. Det tionde ärets sidoskott äro tvä, det ena 1 dm längt 

 och det andra, som sommaren 1905 fungerade säsom topp, 

 omkr. 4,5 dm. Pä den nya toppen fuunos tvä väningar tills 

 vidare väl utvecklade greuar. Af de lägre ned befintliga gre- 

 narna voro endast de väl utvecklade, som vuxit i riktning frän 

 rönnen. De rakt mot rönnen väuda grenarna hade, efter det 

 de vanligen i mer eller mindre skarp vinkel böjts frän deuna, 

 tili stor del förtorkat eller ätminstone blifvit helt .smä. Mänga 

 hade borltorkad topp, och i detta fall hade en gren af andra 

 ordningen intagit toppeus plats. Egendomlig var en läng och 

 spenslig sadan gren. som böjt sig hit och dit emellan rönnens 

 grenar, men ännu icke funnit vägen ut tili Ijusel. De grenar 

 slutligen, hvilka frän hufvudstammen utgätt i en riktning vin- 

 kelrät emot de förut nämnda, hade äfven de för det mesta 

 böjts ut mot Ijuset och därför vanligen blifvit relativt korta. 

 — Brakvedsbusken stod pä relativt längt afständ frän tallen 

 och hade icke utöfvat nägot större inflytande pä dennas växtsätt. 



