4. V. 1907. Brenner, Tili frägan om naturfornminnens fredande. 121 



fors' tidigare flora äfven hasseln i Ulrikasborgs brunnspark. 

 Denna, en högväxt och starkt förgrenad, kraftig biiske, be- 

 lägeu invid lindbersän pä nordsluttniugen af det västra bat- 

 teriberget, hvilken under mänga är utgjort föremäl för fenoio- 

 giska observationer, har numera under denna vinter, jämte ett 

 antal tallar, rönnar och häggar, äfven dessa relikter frän forna 

 tider, drabbats af ödet att nödgas vika för de pä platsen pä- 

 gäende försköningarna, de där skouingslöst nedhuggande och. 

 nivellerande sjmas sträfva mot utplänandet af alit, som pä- 

 minner om traktens naturtillständ. 



I och med denna buskes fall har hasseln upphört att 

 tillhöra Helsingfors stads flora, ty de exemplar, som ännu 

 annorstädes, säsom i Botaniska trädgärden och pä den gamla 

 begrafningsplatsen vid Boulevardsgatan, förefinnas, äro där 

 planterade. 



Äfven den lilla kulien emellan stora alien och nämuda 

 batteriberg med sin rika Ero2)hila-vegetSition har bortsprängts, 

 sannolikt för att lämna rum för nägon pian och platt artificiell 

 gräsmatta. 



I anledning af dessa och tidigare likartade tilldragelser 

 torde det kanske vara skäl att vidtaga nägon ätgärd därhän, 

 att i ett eller annat hänseende intressanta naturföremäl ej utan 

 tvingande skäl skadas eller förstöras. Skadan kan väl i detta 

 fall anses vara obetydlig; i andra fall kan förlusteu blifva 

 större och borde därför sävidt möjligt förebyggas. Atminstone 

 da det gäller oifentliga funktionärer, säsom i detta fall stadens 

 trädgärdsmästare eller trädgärdsnämnd, borde det väl, da det 

 är fräga om nägot tillärnadt ingrepp i de bestäende naturför- 

 hällandena, ej vara svärt att ästadkomma en kommunikation 

 med redan existerande eller möjligen för ändamälet uppstäende 

 föreningar. 



Jag har tänkt, att mähända Societas pro Fauna et 

 Flora Fennica, nu närmast med afseende ä stadens utvidg- 

 ning och däraf framkallade planeringar, hos vederbörande myu- 

 digheter kunde anhälla om att fä del af de tillärnade för- 

 ändringarna och sälunda möjligen blefve i tillfälle att frän 

 förstöring rädda nägot intressant naturfornminne samt därnäst 

 ville gä i författning om sakens bedrifvande pä andra orter, 



