122 Ärsmötet den 13 maj 1907. 



hvarvid väl närmast föreningarna för hembygdsforskniug borde 

 komma i ätanke. 



Det af rektor Brenner väckta förslaget hänsköts i och 

 för beredrnng tili Sällskapets bestyrelse. 



o 



Ärsmötet den 13 maj 1907. 



Sällskapets ordförande, professor J. A. Palmen, uppläste 

 följande 



Ärsberättelse rörande Sällskapets verksamhet 1906—1907. 



Nu, likasom sä ofta förut, sammanträda vi tili ärsraöte i 

 värbrytningens tid för att blicka tillbaka pä det förgängna ärets 

 arbete och reda oss för det nästföljande. Nu stär ocksä hela 

 värt land i värbrytuiagens tid, beredaiide sig ej blott för den 

 stundande sommarens växt och frukt, utan ock för en hei läng 

 framtid. I dennas sköte kan ligga mycket godt, meu ocksä 

 mängen oanad motgäng. Den sociala islossoing, som hos oss 

 pägär, bringar genom osynliga men mäktiga krafter upp ur 

 samhällslifvets djup mycket nytt och oförsökt. Detta kan, 

 liksom flodvattnet, väl alstra fruktbarhet, men kan ocksä öde- 

 lägga fruktbara tegar. Hafva vi under ofärdsären sett, att det 

 stilla vetenskapliga arbetet hämmats, sä kan resultatet bli lik- 

 nande äfven nu, när landets hela framtid ter sig som ett stort 

 frägetecken. 



Frägorna fä emellertid snart sinä svar. Mä vi hoppas, att 

 hufvuddelen af värt folk ej skall förlora den sans, som hittills 

 kännetecknat detsamma. Kanske skall redan nasta höst ädaga- 

 lägga, att värt samballe stär pä stadiga, historiskt rotfasta 

 stöttor, Iät ocksä vara att nägra af de gamla ge vika och 

 andra nya mäste anbringas. Sannolikt skall framtideus mera 

 folkeliga samballe ställa pä naturforskningen andra fordriugar 



