126 Ordförandens ärsberättelse. 13. V. 1907. 



att han själf gjort ofautligt mycket. Antalet arter är sedän 

 Wittrocks tid sä godt som fördubbladt, Detta arbeLe kommer 

 att vara den grimd, pä hvilken oedogoniace-studiet under 

 ätminstone ett halft sekel, sannolikt längre, kommer att 

 bygga. Dessa värdefuUa egenskaper beaktades af Academie 

 des Sciences i Paris, som är 1902 tilldelade detsamma Prix 

 Desmazieres, hvilket utdelas för det under äret utkomna arbete, 

 som mesi bidragit tili kännedomen om kryptogamerna. I för- 

 bigäende mä nämnas, att af nordiska forskare W. Nylander, 

 S. O. Lindberg och Jakob Eriksson erhällit samma pris. 

 Afven Finska Vetenskaps Societeten ihägkom detta arbete vid 

 utdelningen af prisen ur Läugmanska fonden är 1904. 



En ur detta arbete utbruten del under titel „Beiträge zur 

 Kenntnis der Oedogoniaceen" använde Hirn som specimen for 

 filosofielicentiatgrad, hvilken han vann 1901. Nu hade maa 

 väntat, att han skuUe söka vinna anställning vid universitetet, 

 där han med sin vetenskapliga anläggning värit alldeles pä sin 

 plats, men han afböjde ett förslag i sadan riktning och före- 

 drog att verka som skollärare vid lyceum i sin hemstad. Tili 

 en del var detta väl orsakadt af familjeförhällanden, tili en 

 del berodde det af hans mycket stora anspräkslöshet — ty 

 denna egenskap besatt han i ovanligt hög grad. 



Af sin verksamhet som kollega vid Jyväskylä lyceum blef 

 han snart mycket intresserad, och bland hans elever iinnes icke 

 mer än ett omdöme om honom som lärare och människa. Han 

 fattade den stora betydelse som äskädningen har vid natural- 

 historieundervisningen ocli var efter hvad jag tror den första 

 elementarlärare i Finland, som tili sitt lyceum anskafiade en 

 skioptikonapparat och konsekvent använde den samfc äfven 

 försökte intressera andra lärare därför. Afven drog han för- 

 sorg om anskaffande af samlingar för undervisningens behof, 

 och dessa höU han i utraärkt skick, liksom alit hans görande 

 präglades af sinne för ordning och prydlighet. 



Näst efter botaniken intresserade honom geografin. Redan 

 under sin exkursion tili Kuusamo 1893 sysslade han raed geo- 

 grafiska iakttagelser och publicerade en del höjdbestämningar 

 i Geografiska föreuingens tidskrift. I denna förening var han 

 1895—96 sekreterare. Som pedagog fick han ytterligare anled- 



