13. V. 1907. Ordförandens ärsberättelse. 127 



ning att iutressera sig för geograiin, och han ätog sig ombe- 

 sörjandet af ett nytt kartverk, men detta haun hau icke utgifva. 



Trots alla sinä omsorger som pedagog förblef Hirn siua 

 alger trogeu. „Suomen Näkinpartaiset" (Vanomon Kirjat) är 

 skrifven i Jyväskylä, och seuaste jul kunde han utsända „Stu- 

 dien iiber Oedogoniaceen I" i F. V. S. Acta, en afhandliug 

 som utgjorde en direkt fortsättning tili hans monografi; det 

 var hans afsikt att tid efter aunan offentliggöra sädana sam- 

 manfattande öfversikter. Men annorlunda var bestämdt. AU- 

 deles plötsligt afled han i hjärtförlamning den 16 sistlidne 

 april uppe pä sitt läroverk. 



Alla som kände honom mäste värdera hans gedigna, frid- 

 samma och auspräkslösa personlighet. Frän tidens upprifvande 

 politiska spörsmäl höll han sig fjärrau, men da hans rätts- 

 käusla kände sig sarad, gaf han oförbehällsamt uttryck därät; 

 sä i det misstroendevotum som skollärare i Jyväskylä tillsände 

 Skolöfverstyrelsen. 



Hvad Karl Engelbrecht Hirn säsom algolog uträttat 

 skall länge med tacksamhet minnas, tv det hör tili det dug- 

 ligaste som i värt land blifvit ästadkommet." 



Ytterligare hafva aflidit tvenne af Sällskapets ledamöter, 

 som ägnat sig at studium af var djurvärld, Den 14 februari 

 1907 afled i Haapavesi provinsialläkaren doktor Axel Gabriel 

 Helenius, 50 är gammal, hvilken i sin ungdom var intresserad 

 af entomologiska samlingar och tidtals äfven senare sysselsatte 

 sig därmed. Den 17 maj 1906 afsomnade, efter nägra ars 

 ohälsa, filosofiekandidaten Karl Oskar Hynen, nägot öfver 

 40 är gammal. Varm vän af naturen och i besittning af fram- 

 stäende förmäga att samvetsgrant skildra deusamma, har den 

 afiidne gjort sig känd bäde som mycket duglig lärare och som 

 skönlitterär författare. Pä sitt sjukläger i Nummela sanatorium 

 hyste han änuu önskan att i skrift och tryck ätergifva fäglars 

 säng, — deras som i ungdomstid allra mest fröjdat honom; men 

 den härjande sjukdomen omintetgjorde planen. 



Det gängna äret har i Sällskapets inre lif icke afvikit frän 

 de nästföregäende. Vid de regelbundna ätta mänadsmötena 

 hafva närvarit det vanliga antalet deltagare. Nägot öfver ett 



