34 



ock af de uppgifter, jag af befolkningen erhöll om denna fo- 

 gels utbredning i trakten, fätt ett, som jag tror, temmeli- 

 gen riktigt begrepp. 



Redan i det föregäende, vid behandlingen af S.-M. gebie- 

 tet, angäfvos gränserna för det omräde fogelarten tagit i besitt- 

 ning för häckningstiden ; följande fjmdoiter jemte data mä ännu 

 tilläggas. Allmännast anträffades fogeln i trakten af Tolva- 

 joki (Korpiselkä) samt Soltinjärvi (Suojärvi). Pä det ställe, 

 der Paastojoki utfaller i Tolvajoki, sköt jag d. 9 juni en 9-, 

 tog tvenne dunungar och uppskrämde genom mitt skott en 

 hei skock fullvuxna gäss, sannolikt hanar, hvilka uppehöllo 

 sig i närbeten. Under fortsatt färd längs Tolvajoki, nat- 

 tetid och under stark dimraa (sadan tidpunkt är lämpli- 

 gast att uppsöka gässen), sag jag ännu tvenne iudivider, men 

 hörde iin flere fl.yga upp frän stränderna. Da de böja sig 

 tili flygt, gifva deras vingpennor. ifrän sig ett knastrande Ijud. 

 Den 11 juni träffade jag pä en öppen tallmo omkring 1000 

 steg frän en liten insjö, belägen i Tolvajoki trakten, en hei 

 familj af gäss, gömd bland Ijungen. Föräldrarne flögo un- 

 der starkt kacklande tili sjön, hvarest de slogo sig ned och 

 lockade ungarne, hvilka voro sju tili antalet. Den 27 juli 

 träffade jag ej längt frän Öoltinjärvi i en liten skogssjö om- 

 kring 30 st. gäss, merendels fullvuxna ungar jemte gamla 

 hanar, hvilka alla voro oförmögna tili flj^gt, emedan de n5"li- 

 gen fällt vingpennorna. Flere togos som bj-te. Vid en an- 

 nan närbelägen insjö samt vid Irsta och Kuimo äars inlopp 

 i Soltinjärvi sägos rikliga lemningar isynuerhet af armpennor. 

 Detsamma observerades äfven i en liten kärrputt pä ryskä 

 sidan om Unusjärvi; likasä vid Hintinsuo, pä en holme i 

 Paastojärvi samt vid Valkealampi, Muntajärvi och Muntajoki, 

 hvarest dessutom gräset frän stränderna var afbetadt. 



Sydligast träffade jag fogeln vid Vuotjärvi i Korpiselkä, 

 der jag af en fiskare tillhandlade mig en tam unge. Dock 

 skall sädgäsen sommaren 1879 hafva häckat än sydligare i 

 Säynälarapi, hvarest skogvaktaren Rejouen tagit en unge. I 

 Kivijärvi trakten, hvilken ligger vid ungefär samma bredd- 

 grad, berättade man mig, att gäss fordora häckat, men blif- 



