15 



skuUe stä under ett nordligt luftstreck, men bärvid skola vi 

 icke förglöraraa dess ostliga läge, hvilket i väsendtlig män 

 bidrager tili att framkalla samma verkningar, som ett nord- 

 ligt kiimat *). 



Ladoga gehietet äter besitter former, bvilka karakteri- 

 sera ett odladt omräde. Mähända bidraga äfven dessutom nä- 

 gra gyunsamraa naturförballanden tili orahuldandet af en, i 

 betraktande af ortens läge nagot sydlig fauna. I det föregä- 

 ende har jag redan antydt, hvilka faktorer jag härvid ausett 

 vara de verksammaste. 



Salpaus-3IaanselJcä gehietet eger en fauna af ovan- 

 ligt nordisk prägel. Pä grund af traktens egendomliga kon- 

 figuration och yttre beskaffeuhet, skjuter omrädet som en kil 

 in uti Ilomants-Suistamo gebietet, hvilket bävigenom delas i 

 tvenne omräden. Om icke de former ur fogelverlden, hvilka 

 nyss blifvit anförda säsom karakteristiska för detta högland, 

 tillräokligt belysa traktens nordiska karakter, torde det hafva 

 sitt intresse att äfven uppräkna nägra sädana frän den högre 

 djurverlden. Här förekomma märkvärdigt nog hela äret om 

 renen, Bangifer tarandus, jerfven, Gulo luscus, och fjällräf- 

 ven, Canis lagopus. Äfven längsvansade skogssorken, Arvi- 

 cola glareola Schreb., och gräsidiga skogssorken, A. nifocanus 

 Sundev., blefvo funna af mig i Korpiselkä. 



Uti efterföljande förteckning har jag sammanställt an- 

 teckningar om arternas förekomst uti de af mig besökta trak- 

 terna. Beträffande ordningsföljden och nomenklaturen har 

 jag anslutit mig tili A. J. Me las arbete: Yertebrata fen- 

 nica; Suomen luurankoi set, Helsingfors 1882. 



*) Hvad för öfrigt vidko mmer häckningsomradet för Totanus glot- 

 tis i\v jag af den usigt, att sudra gränsen fur detsainma kan dragas be- 

 tydligt sydligare, än livad hittills blifvit gjordt. Tills dato har den (se 

 Finlands foglar, II, p. 144) blifvit anträffad tillfälligtvis häckande sä sydligt 

 som i Birkkala och Uskela, och jag har mig bekant, att fogeln somma- 

 ren 1881 häckat i Hauho socken närä gränsen mot Tyrväntö och Hattula 

 socken i södra Tavastland, Denna fogel väljer tili häckniugsplats langt 

 i ödemarken befintliga kärr- och sumpraarker, och derföre har densamma 

 icke blifvit tillräckligt noga observerad. 



