80 



spetsen af clavus äro fernissade samt att raembranens tre ner- 

 ver alla äro nastan lika starkt upphöjda, den andra och tredje 

 mindre starkt divergeraude, och äfven den fjerde skönjbar, 

 ehuru ytterst starkt närmad den tredje, med hvilken den 

 ofta i basen och spetsen saramansraälter. Fabricii beskrif- 

 ning sdväl öfver sin Acanthia nemondis (frän Seeland) som 

 öfver Lygaeits austriacus (frän Österrike) kunna, hvad fär- 

 gen beträfiar, bäst tolkas pä denna art, af hvilken jag eger 

 exemplar frän norra Skotland, Spanieu, Italien, Grekland 

 och Syrien. I södern förekomraer den ofta i en varietet med 

 hufvud och thorax roströda. Äfven i färg och teckning af- 

 vika de mörka exemplareu nägot frän rain confusns. Jag har 

 för den nu i fräga varande arten upptagit pä redan anförda 

 skäl uarauet nemoralis. Detta har visserligen af Stäl, 

 Schiödte och senast af J. Sahlberg i hans Enum. Hemipt. 

 Gymn. Fenn. tilldelats en annan art af ett annat slägte, nera- 

 ligen den pä tali lefvande Acompocoris xjygmaeiis Fall. (= hi- 

 corum Fall.), pä den grund att denna skulle stä under nanm 

 af nemoralis i Fabricii samling. Men det är beskrifningeii, 

 icke raöjligen tillfälligtvis oriktigt instuckna exemplar, sora 

 representerar arten, och lätt är vid genomläsandet af Fabri- 

 cii beskrifning öfver Acnntliia nemoralis att finna det denna 

 art, som är funnen »in Selandiae Quercu» (icke pä talli) in- 

 galunda läter tolka sig pä uyss nämnda Acompocoris-?ivi. Oi- 

 van afhandlade AnOiocoris bör derför behälla namnet nemo- 

 ralis Fabr. , som är äldre än samme författares austriacus. 

 Sällsynt är visst icke att de gamle författarene beskrefvo en 

 och sarama art under tvä namn, särdeles om den varierar 

 nägot tili färgen, hvarpä strax nedan ett nytt exempel skall 

 anföras. — En tili A. nemoralis Fabr. närstäende art är 

 den af Douglas och Scott beskrifna A. Sarothamni, hvil- 

 ken uteslutande är bunden vid Sarothamnus scoparius och 

 som är funnen i Britanuien, Frankrike, Belgien och Spanien. 

 Den karakter, som lättast skiljer denna frän föregäende, fiu- 

 nes, förutom i den mörka färgen och de svarta antennerna, i 

 begränsningen af hemielytrernas feruissa, som här gär öfver 

 hela cuneus, tili midten af embolium och öfver raidten af 



i 



