7. X. 190r>. Palmhi. l»elphimis tursiu iJiiv. iitanför Ekeuäs. 9 



ma at det. Pä skotf, sparades ej, omväxlande med kulor och ha- 

 gel; omsider gaf sig djuret mot land vid Skogby (Harpar) sägs 

 bryggor. tre km nordost om Lappvik. Den 2 okt. 11)05 an- 

 träffades delfinen liär död, och blef kroppen genom försorg af 

 disponent John Lillsunde tillvaratagen samt öfversänd tili 

 Helsingfors för Universitetets museum. 



Med särskild ifver synes djuret förföljts af tvenne arbetare 

 frän Ekö säg, Ra s k och Bremer, af hvilka den förre ytter- 

 ligare lämnat nägra närmare uppgifter. Tili en början kunde 

 man komma djuret helt närä, pä 2—3 stegs afständ, hvarvid det 

 med tämligen god fart simmade undan med ryggfenan i vatten- 

 brynet. Men efter att hafva blifvit anskjuten dök delfinen 

 raskt ned och dröjde i djupet par tre minuter, innan den äter 

 visade sig. Härefter släppte den ej närmare än 20 — 30 steg. 

 Pä helt närä hali fick den en hei laddning hagel, som seder- 

 mera dock visade sig hafva trängt endast inom skinnet. Den 

 29 sept. sattes en mässingskula af 15 millim. diameter i ryggen 

 iramom fenan och samma dag pä eftermiddagen tre spetsiga 

 blykulor, dels i bröstkorgens vänstra sida, dels strax bakom 

 hnfvudet. Detta skedde mellan Danskog-Ekholm och Her- 

 mansö. Efter detta mätte delfinen hafva tagit kosan tillbaka 

 västerut. mot fast land, och blifvit nägot kraftlös, ty den 30 

 sept. iakttogs densamma närmare Harpar säg af fiskare, som 

 sluppo alldeles tätt nitill; de funno sinä utlagda nät följande 

 dag vara nägot sönderslitna, Slutligen, sanuolikt natten emel- 

 lan den 1 och 2 okt., sökte den anskjutne sig i land. Delfi- 

 nen anträfifacles sedermera pä morgonen sistnämnda dag vid 

 Skogby säg. 



Enligt uppgift af hr Lillsunde lag det döda djuret in- 

 vid sandstranden, med hufvudet mellan timmerspelsbron, som 

 leder frän sjön tili sägen, och f3'rskärningsbryggan, som le- 

 der frän sägen tili sjön. Hit hade den dock ej säsom död 

 drifvit i land, utan anländt lefvande. Ty där djuret läg hade 

 det i sandstranden slagit med stjärten en grop af ungefär IV 2 

 meters vidd och ^2 nieters cljup och därigenom pä sätt och 

 vis stängt in sig. Den baknt piskade sanden hade nämligen 

 mot sjön bildat en vall, som jämte sägtimret hindrade djuret 

 att frän platsen taga sig ut pä djupet. Smuts i form af lera 



