2. XII 1905. Palmen. Naturalhistorieus ställning: i Finlands läroverk. 35 



dess studium otvifvelaktigt uuder alla skoläldrar uppöfva ob- 

 servationstormägan och ge anledning tili en verksamhet, som 

 kan binda de ungas intresse. Sommarferierna bli ej nägon 

 lättjefiill hvilotid, hvarunder däliga romaner läsas, utan hvilo- 

 tiden gagnar bäde kropp och själ. Och pä de högre klas- 

 serua kunna feriernas arbeten medföra tili och med strän tili 

 forskarenas stack. 



Men säsom sagdt, för närvarande ställer skolan själf det 

 största hindret i vägen för elevens naturliga utveckling i na- 

 turalhistoria. 



Att lärarenas ställning ocksä är abnoi^m, är äfven en följd 

 af samma skolorganisation. Undervisningen mäste pä 3 — 5 

 klasserna vara den elementäraste, och en sadan tror man lära- 

 ren kunna ge, om han själf har blott elementär naturalhistorisk 

 bildniug. Amnet förmeuas kunna stökas undan pä ett fätal 

 timmar. färre än som tillkomma lektorer, och dylika iinnas där- 

 för endast i fä läroverk. Undervisningen är i stället i de flesta 

 kombinerad med andra ämnen, exempelvis matematik — lyck- 

 ligtvis numera ej med sädana som allmän historia o. d. — , 

 och vid utnämningar spelar detta läroämne ibland en betyd- 

 ligare roll än naturalhistorien. Följden blir, att dylika kom- 

 binerade tjänster ofta mäste förgäfves ansläs änyo lediga, af 

 brist pä fullt kompetenta sökande, och kanske tili slut besät- 

 tas med matematiker. Detta beror icke därpä, att i landet 

 skuUe räda brist pä dugliga naturalhistoriker. Det är själfva 

 systemet att kombinera läroämnen som är felaktigt. Det bör 

 sä snart som möjligt ändras. 



Antalet lektionstimmar är dessutom ingalunda för litet 

 för att inrätta egna lektorat i naturalhistoria uti alla högre läro- 

 verk. För det första blir antalet timmar ökadt, när ämnet fär 

 sin naturliga utsträckning tili högsta klass. För det andra 

 mäste medräknas ali tid, som gär ät tili värd och granskning af 

 läroverkets och elevernas samlingar och tili exkursioner, odlings- 

 försök o. d. Och för det tredje bör undervisningen i fysisk 

 geografi, som delvis redan anordnats, lämnas i naturalhistorie- 

 lärarens händer och här taga modern gestalt. Det lider intet 

 tvifvel, att lektorerna i naturalhistoria och geografi fä mera än 



