48 Häyrm, Tva fall af sainmanväxning hos träd. 2. XII. 1905 . 



undan. ^) Slutligen har sammanväxning kömmit tili ständ, 

 och i större utsträckuiug särskildt pä det ställe, där kvistea 

 böjer sig in i stammeii. Pä andra ställeu inskjuta bark- och 

 näfverpartier, säsom iiärmare framgär af fig. 3. 



Efter sammanväxningen har en stor del af den näring, 

 som transporterats uppät genom kvisten, tagit sin väg frän denna 

 upp tili stammen och kanske främst tili grenen, som är ovan- 

 ligt tjock i jämförelse med hufvudstammen. Pä grund häraf 

 har den öfre fria delen af kvisten förtvinat och icke mycket 

 tillvuxit i tjocklek. A andra sidan har den uedätgäende saft- 

 strömmen tillfört kvistens nedre del en bet.ydlig näringsmängd, 

 och detta torde vara förklaringen tili den omständigheten, att 

 kvisten strax innan den inträder i stammen är omkr. 1 1 mm 

 i diameter, med an den litet längre ned är blott 8 mm i diam. 

 och där den träder ut frän stammen endast omkr. 5 mm i 

 diam. Samma förhällande har enligt ett meddelande af O. G. 

 Petersen 2) iakttagits hos en bok inom Brahetrolleborg forst- 

 distrikt i Danmark. Boken bar en medels en mindre gren fast- 

 vuxen, frän samma bok ursprangligen utgäende gren, som 

 hade blifvit afhuggen invid förgreningsstället. Den mindre 

 grenen mätte tätt invid bokens stam 32 cm i omkrets, pä 

 midten 27 cm och invid den hängande grenen 26 ^/2 cm i 

 omkrets. ^) 



Sären i grenvinkeln medförde öfvervallningsbildnigar, 

 hvilka, dä kvisten var i vägen, mäste växa ut öfver denna. 

 Här sammanstötte slutligen stammen och grenen samt sam- 

 manväxte ett kortare stycke, säsom synes pä en af snittytorna. 



^) Jfr. Örtenblad, V. T h., Om sammanväxningar hos vedstaixiuiar. 

 Öfvers. af K. Svenska Vetensk. Förh., 1884, n:o 5. 



^) O. G. Pete rs en, En Bög med en fastvoxet hsengende Gren. Bota- 

 nisk Tidsskrift 21, sid. 329. 



') Selim Birger beskrifver i Svenska Skogsvärdsföreningens Tid- 

 skrift, 1905, 11 häftet, en sammanväxning mellan tvenne furor invid sjön 

 Ljusnan i Sverige, 1 km öster^ora Aspan, där det mindre trädet afhuggits 

 och likaledes blifvit hängande. Den gren, som uppbär den afhuggna furan, 

 hör tili det kvarstäende trädet och är rätt tjock. Sammanväxningen tyckes 

 sa kömmit tili ständ, att den mindre, nu afhuggna furan med sin tvädelade 

 krona fattat om denna gren. 



