2. XII. 1905. Benrall. Ornitoloo-jska iakttagelser i Enare. 57 



tuat skikt af björkkvistar. Själfva boet utgjordes af skägglaf, 

 innanför hvilken följde ett tjockt lager renhär och skinnbitar af 

 reu med vidfästade här. Dessa sistDämnda hade kräkan tagit 

 fräii skogen ett stycke fräu boet. Här fann jag nämligen di- 

 verse lämningar efter en ren, som vargarna under vintern sön- 

 derslitit. Nägra andra kräkor än denna kuli fann jag ej un- 

 der min vistelse i Enare. 



Gairuhis infaustus. 



Ar lappmarkens kanske intressantaste fägel. Ytterst ny- 

 fikeu är den och pä samma gäng listig och slag. Den är full 

 af konster. Ett exempel viii jag här anföra. En dag klef 

 jag upp i ett träd för att undersöka ett bo af Frmgilla ?Honti- 

 fringilla. Detta mitt görande iakttogs uppmärksamt af tvenne 

 lafskrikor. Da jag kömmit ned frän trädet och gätt ett stycke 

 i skogen, hörde jag plötsligt lafskrikans varningsrop, och strax 

 därpä säg jag en sadan fägei, som ängsligt flög omkring mig. 

 I ett närbeläget träd säg jag ett bo, och da jag slog mot trä- 

 det, ilög en lafskrika ut ut boet. Jag märkte trädet och kom 

 följande dag tillbaka. Nu voro bäda fäglarna borta, och da jag 

 klifvit upp i trädet, fann jag boet vara ett gammalt bo frän 

 senaste vär, tili hvilket fäglarna velat narra mig upp. Jag 

 tror, att just tili följd af liknande händelser pästäendet att laf- 

 skrikan skulle häcka tvenne gänger om äret iippstätt och vun- 

 nit allmän utbredniug hos befolkningen i Enare. Emellertid 

 häckar lafskrikan endast en gäng om äret, tidigt pä vären. 

 Da jag anlände tili Enare, voro ungarna redan utflugna ut boet. 



Boet finner man vanligen i nägon tät tali i en dalsänka. 

 Alla de bon jag undersökte utgjordes enbart af skägglaf med 

 ett lager omgifvande torra tallkvistar. 



Pinicola enudeator. 



Den 9 juli säg jag en hona i en tallskog vid Tiainen och 

 den 12 en hane i tallskogen mellan Patsjoki och Kesjäyri. 



