108 Frey. För Finlands fauna nya dipterer. 7. IV. 1906. 



vingar med nägra fä Ijusare punkter och hör tili den lilla f'a- 

 miljen Phasidce, som i vara samlingar hittills representerats af 

 blott 5 arter. T Skandinavien torde den förut icke blifvit an- 

 träffad, ifall ej Phasia umbrata Zett. bör anses som synonym 

 tili densamma. 



Vidare är jag i tillfälle att anmäla en nykomling tili de 

 allbekanta stickflugorna, Stonioxys. Vär allmänuaste och of- 

 tast i rum förekommande art är St. calcitrans L. Föga mindre 

 allmän är St. stimulans Meig., som vanligen uppehäller sig ute 

 i det fria. Pä grund at sinä länga, framsträckta palper har 

 denna art förts tili släktet Hcemaiohia Rob. Desv. AUdeles när- 

 besläktad är Hcematohia melanogaster Meig., hvilken förut ej 

 blifvit urskild hos oss, utan förvarats bland vara sfimidans- 

 exemplar. Emellertid har bäde forstmästar Silen och jag tagit 

 den, hvarigenom min uppmärksamhet fästs vid densamma, och 

 har jag företagit mig att plocka ut de exemplar, som höra hit, 

 ur universitetets stimulans-Ta-AiQxidA. I sinä typiska exemplar äro 

 de bäda arterna mycket lätt ätskilda. H. stimulans är betyd- 

 ligt mörkare med nägot mörka vingar och breda thorax-strim- 

 mor; H. melanogaster däremot är af en Ijusgrä färgton med 

 ganska klara vingar samt har de yttre thorax-strimmorna re- 

 ducerade tili tvenne par punktformiga fläckar, af hvilka det 

 främre paret stär snedt. Likväl förekomma affärgade individer, 

 hvilka det är svärt att säkert bestämma. Den viktigaste häll- 

 punkten förefaller mig därvid färgen pä thorax att vara; den 

 är hos B. stimulans mörkbrun, hos H. melanogaster Ijusgrä. 

 Benens färg synes icke vara nägot säkert kännetecken, eme- 

 dan densamma, främst hos H. stimulans, varierar frän svart- 

 brunt tili gult. 



H. melanogaster tyckes hafva en ganska stor utbredning i 

 Finland och torde nog komma att, blott man mera uppmärk- 

 sammar den, visa sig vara rätt allmän hos oss. De förevisade 

 exemplaren äro frän provinserna AI, N, Ta och Ka. I södra 

 delarna af Europa synes den vara mycket sällsynt. 



Slutligen ber jag att fä förevisa en intressant ny empid, 

 efter alit att döma Emjns cinerea Zett., funnen i ett hon- 

 exemplar af forstmästar F. Silen den 30 maj 1903 i Kexholm 

 Detta exemplar visar dock anmärkningsvärda afvikelser frän 



