160 Snnävik, Biologiska iakttagelser angäende hiimlorna. 13. V. 1906. 



emellan de kala, undre delarna af enstammarna och alarna, 

 slutligeri pä skuggsidan om gärdet. I allraänhet väljes. där 

 det är möjligt, en at N vettande sluttning, hvarjämte orten 

 för vägen alltid valts närä den linje, där sluttningen öfver- 

 gär tili horisontal mark. 



Säsom af en för Sällskapet visad skiss synes, befunno 

 sig ängsmarker i alla riktuingar af humlevägarna, säväl vid änd- 

 som begynnelsepunkterna. Det kan väl därför antagas^ 

 att humlorna un der sin flykt frän betesmarken tili bi)na sä- 

 lunda söka dölja sig. Vid denna tid (augusti 1905) voro 

 de odlade ängarna fullsatta af blommande Oäontites ruhra^ 

 hvilken talrikt besöktes af humlorna. 



