103 



värit bar, observerade jag en mulen, dimmig dag ett enda 

 exemplar, som satt ocb sjöng pä ett uthustak utanfcir mitt 

 fönster. 



Phyllopseustes trochilus L. Allmän saväl i bebodda 

 trakter, som ock kingt ifran dylika bade i tali- och lufskog. 

 Anlände 



1880 V 10 1882 V 10 1884 V 17 

 81 V 12 83 V 11 85 V 15. 



Ph. collybita L. (kuurnantilkittäjä). Uppehäller sig 

 vanligen i barrskog, hvarest den frän toppen af nägot högt 

 träd läter höra sin egendomliga sang, trifves ocksä gerna i 

 granbevuxna kärr och anträfFas öfver hela socknen, ehuru ej 

 sä allmänt sora föregäende art. Tyckes dock ora vären, da 

 den anläuder, uppehälla sig i bebodda trakter. Ofta har }ag 

 ora värarne hört dess säng fran de ännu löflösa träden i min 

 trädgärd, bland hvilkas grenar den ifrigt söker efter larver. 

 Jag kan ej pärainna mig senare under sommaren hafva hört 

 den sjunga frän löfträd, utan tyckes den da föredraga barr- 

 träden och förekomma i trakter, allägsna frän menniskobo- 

 ningar, ja djupt in i ödemarkerna. Vid flyttningarna om hö- 

 sten besöker den äter menniskoboningar och har dä ofta visat 

 sig i min trädgärd. Arten ankora är 



1877 V 17 1879 V 5 1881 V 13 1884 V 5 

 78 V 11 80 V 3 83 V 17 85 IV 28. 



Muscicapa grisola L. Förekomraer öfverallt inom sock- 

 nen säväl i närheten af gärdar som ocksä längt in i skogarne, 

 hvarest tallbevuxna torra moar tyckas för den vara en kär 

 uppehällsort och dess bo ofta päträffas uti ingröpningar pä sidan 

 af träden. Ar 1884 fann jag ett bo, som var anlagdt i ändan 

 af en stör, sora stod lutad emot fähusväggen i min uthusrad. 

 Dä ungarne, fyra tili antalet, blefvo utkläckta, räkade hoet 

 vicka pä sned, sä att alla ungarne, utom en, föUo ut och dogo, 

 hvarefter jag äter uppreste hoet. Föräldrarne fortforo att mata 

 uugen, tills den blef fullvuxen. I allmänhet tyckes arten se- 

 nast bland alla anlägga bo; det bestär af gräs och fina rötter 



och är iuvändigt beklädt med fjäder. 





