223 



Den föira hcstär derufi att alla medlemmarne af Kola- 

 expeditionen välbehällna äterkommo frän sin mödosamma 

 och nägon gäng farliga färd, samt att de tili större delen 

 lyckats förverkliga siii föresatta reseplan; att de icke i alit 

 hade önskad framgäng beror dock ej pä nägon uraktläten- 

 het frän deras sida, utan pä naturhinder, dem ingen mensk- 

 lig makt kunnat undanrödja ellcr förekomma. För att iit- 

 trycka sin glädje öfver att ätcr i sin brödrakrets fä helsa 

 resandena friska och arbetskraftiga säsom förut, höll Säll- 

 skapets öfriga medlemmar för dem en enkel kollation, hvars 

 intryck nog länge skall fortlefva säväl i värdarnes som i he- 

 dersgästernas minne. Att de under resan inhöstade samlin- 

 garna ej ännu hunnit sofras och vederbörhgen bearbetas 

 ligger i öppen dag, dä alla deltagarne haft mängahanda 

 andra värf att tili först taga vara pä. I afsigt att göra all- 

 mänheten ätminstone ytligt underkunnig om resans resulta- 

 ter, anordnade expeditionen en utställning af sädana före- 

 mäl, som kunde vara lättfattligare eller af mera omfat- 

 tande intresse, hvilken utställning i sanning gjorde insam- 

 larne och utställarene ali heder oeh derför äfven kunde glädja 

 sig ät rätt talrika besök. 



Den senare, den mörka punkten är utgängen vid snart 

 slutande landtdag af frägan om fördelningen af medel frän 

 Längmanska donationsfonden. Under senaste triennium ät- 

 njöt Sällskapet frän nämda fond ett ärligt understöd af 

 2,000 fmk och hade hoppats att fortsättningsvis bibehäl- 

 las dervid, hvilken förhoppning dock olyckligtvis slog fel. 

 Jag säger »olyckligtvis», och det med full rätt, ty Sällskapet 

 har ätagit sig tryckning af flera för den inhemska natur- 

 forskningen vigtiga afhandlingar, hvilka komma att kräfva 

 stor penningeuppofTring, säsom t. ex. herr Hj. Hjelts omfat- 

 tande verk öfver de fmska kärlväxternas utbredning, det 

 der ensamt för sig torde fordra en utgift af minst 4,000 fmk 

 och hvars tryckning redan är päbörjad samt icke kan af- 

 brytas. Enda botemedlen för den förlägenhet, i hvilken Säll- 

 skapet utan nägon egen förskyllan nu kömmit, äro: att un- 

 der näffra är framät alla inlemnade skrifter strängare än 



