48 M. Brenner. 



foliis teretibiis", samt ifrägasättcr i sin Mäntissä plautarmn 

 altera, 1771, huravida dessa äro skilda arter eller endast af 

 olika lokalcr framkallade former af J. articulatus. Tydligt 

 är alt han alltsä fortfarande med namncn artiadatus, cupia- 

 ticus och sylvativus afsäg endast former med trubbiga kalk- 

 fjäll, och med nodosus, ehuru denna art visseriigen icke an- 

 föres säsom europeisk, dem, hvilkas kalkfjäll äro spetsiga. 

 Häraf framgär att hvarken articulatns eller sijJvaticns i den 

 mening de nu tagas kiinna cns inbegripas under, och ännu 

 mindre identifieras med J. artkvlatus enligt Linnes uppfatt- 

 ning frän denna tid, da dessa arter ju karaktäriseras genom 

 spetsiga eller ätminstone delvis spetsiga kalkljäll. Orätt synes 

 det dessutom vara, att med namnet articulatus L. beteckna 

 endast en form med hoptryckta blad, dä Linne tydligen fram- 

 häller att hans artiadcdus innefattar former med säväl hop- 

 tryckta som trinda blad. 



Vi hafva alltsä att uppfatta Linnes J. articnhdus i tvä- 

 faldig betydelse, men i hvartdera fallet säsom kollektiv, neml. 

 enhgt hans tidigare uppfattning säsom omfattande alla Junci 

 med knutigt ledade blad, och i enlighet med hans senare 

 diagnos säsom inbegripandc endast dem af de förra, som 

 derjemte hafva trubbiga kalkfjäll, men antingen hoptryckta 

 eller trinda blad. Fullkomligt orätt är det sälunda att, sä- 

 som skett, dermed beteckna en form med spetsiga, eller Iät 

 ocksä vara delvis spetsiga kalkfjäll och hoptryckta blad. 



Hvad namnen aquaticus och sylvaticus äter vidkommer, 

 framhäller, som sagdt, Linne sjelf, att han med det förra afsäg 

 en form med trubbiga kalkfjäll och hoptryckta blad, samt 

 med det senare en annan med trubbiga kalkljäll och trinda 

 blad. Härtill kommer, enligt Rotb, Tentamen Florae Genna- 

 nicae, i Systeiua pkudarum II, säsom kännetecknande J. syl- 

 vaticus, „27anicida repetito ramosa", hvilket jemte de förut 

 nämnda egenskaperna iilmärker J. obtusi/lorus Ehrh. Eget 

 nog har dock Roth, som för sin sylvaticus citerar Linne, 

 användt detta namn för att beteckna J. acidiflorus Ehrh., 

 säsom hans beskrifning: „Calycum foUolis mncyoncdis niayis, 

 (u/yusfioi-iljiis, acidissimis" tydligen utvisar. Hans exempel 



