120 Johu Linden. 



äfven Korsjärvi oeh Kuismalanjärvi sitt utlopp i nämnde sjö, 

 som efter upprepado slingringar aflemnar sitt vatten i Wuok- 

 sens här ölVerallt inträngande vikar. Det Ijärde större vat- 

 tenfurloppct niöter man i Kaukola, där en del genom Sep- 

 päisjärvi och Miinajoki utfaller i Wuoksen vid Tervola och 

 en annan del af en i sitt öfre lopp llines-joki benämnd ä 

 genom Kortesalmi sjöar vid Järvenpää lurmedlas tili lliilii- 

 lahdenselkä, en stor vik af Wuoksen. Slntligen äterstär att 

 omnämna Hiitolanjoki, som genom Veijalanjärvi och Asilan- 

 joki mynnar i Ladoga. Detta vattendrag utgör tillika om- 

 rädets gräns mot NO. — En själfiallen sak är, att vatten- 

 dragen löpa i samma N\V — SO eller NNW — SSO-liga rikt- 

 ning som bergsträckningarna. 



Utom ofvananförda i och för sig ingalimda stora och 

 anmärkningsvärda vattendrag finnes en mängd mindre sjöar, 

 träsk och bäckar spridda öfver hela omrädet. 



De dels länggrunda dels mer eller mindre brant stu- 

 pande stränderna kunna vara sandiga, steniga, leriga eller 

 dyiga. Waoksens stränder visa alla dessa yttre olikheter. 

 Stupande lerbranter (rikligt bevuxna med Tussilago) känne- 

 teckna merendels dess öfre smalare, pä starka forsar rika 

 förlopp. Närä S:t Andrea3 kyrka uppträda mäktiga grof- 

 sandslager jämte leran, som är förherskande i flodens talrika 

 grunda vikar (ymnig Phragmites). Wuoksen, som här bör- 

 jat vidga sig för att snart förete bilden af en flere kilome- 

 ter vid sjö, visar imder fortgängen af sitt lopp stränderna 

 än säsom vidsträckta friska ängar eller läglända löfskogar i 

 Kaskisenkylä och Sintola iin som stora sterila sandfält vid 

 Oravankytö, än är flodbädden äter säsom i Räisälä begrän- 

 sad af väldiga ruUstensvallar, ännu i dag kännetecknande 

 smärre forsar t. ex. Tiurinkoski och Tuulankoski. I Kaukola 

 omkring tjugo kilometer före sitt utlopp i Ladoga sväller 

 Wuoksen äter tili, och dess yta är besädd med en mängd 

 i sällsynt vaeker och rik löfskrud smyckade holmar. Dess 

 stränder äro här än steniga, bergiga och branta och da be- 

 vuxna merendels med tali, än länggrunda och da bekransade 

 mcd frodiga löfskogar. 



