dorsal-segmenterna ar dct 2:a vanligen ISngre an 3:e, 6:e hos de 

 flesta honor svagt uthildadt, trianguliirt; det 7:e ar tydligt hos nS. 

 stau alla hannar men saknas hos honorna. Benen aro hinga och 

 oftast bariga eller ludna; det niedlersta benparets hoftcr brcdt, 

 det tredjc fbga dtskilda i raedellinjeu. Ldrringcn (trochanter) ut- 

 gtires cndast af ett stycke, siisom hos alla Aculeata. Tibiernas 

 byggnad i synnerhet pii bakbeneu leranar vigtiga karakterer f6r 

 grupperingen ; honorna af de i colonicr lefvande arter hafva pa 

 yttre sidan en fordjupniug. som ar kantad med linga imltbojda 

 hir. och hviikeu kailas korg (^corbicula) : de flesta, som bygga i 

 ler eller grns, aro forsedda raed en viil begriinsad nedplattning, 

 beliigen p4 yttre sidan vid basen och som jag kallat patella (fig. 

 3 p). Sporrarne (calcaria), som ligga i spetsen pA tibian aro p4 

 l:a benparet 1. p;i det 2:a 2 och afveu pi det 3:e benparet 2, med 

 undantag af det egentliga sliigtet Apis, som saknar dem. Hos 

 samnia sliigte finnes pX insidan af l:a leden (metatarstis) af bak- 

 beuens tarser en borste (scopula) af tat packade kanter styfva 

 borst, samt pa yttre sidan vid basen en hake (forceps'), med hvil- 

 ken arbctarne afstryka de vaxskifvor, sora secerneras frSn de med- 

 lersta bukringarna. Sista tarsleden (unguis) jir bevapnad med 

 2 klor (unguiculi), emellan hvilka ofta finnes en klodyna (pulvil- 

 lus). Vi korama nu till vingaine, hvilkas nervgAng afger lika 

 constanta som latt uppfattliga kiinnemarken. Pd framvingen (fig. 

 1) kalla vi den ofre och friimre grofva nerven costa (fig. 1 co), 

 hvilken narmare mot spetseo ofta har en callos utvidgning, det bSl 

 kallade vingmiirket eller stigma (fig. 1 st). Narmast under costan 

 och parallelt mcd den lopcr postcosta (fig. 1 pc), sora gar upp 

 straxt fore stigmat. dcr den forenar sig meJ costan. Ifrdn ving- 

 roten utsiiuder postcostal-nerven en hufvudgren, som beniimnes cubi- 

 tus (fig. 1 c). hvilken :iter forgrenas i 1, af hvilka greuar den 

 ofre kallas nervus basalis (Fig. 1. b) och gSr upp mot postcostal- 

 nerven, den nedre gar mera i riktning raot skifvans midt och klyf- 

 ves ater i 2 greuar, hvilka bilda den sakallade furcula inferior 

 (Fig. 1 fi- Den ofre greuens eller basalnerveus forsta stycke kal- 

 la vi abscissa prima (Fig. 1 a ' ) ; det andra (Fig. 1 a ^) bildar 

 tillsammans med den nedre grenen den sakallade furcula superior 

 (Fig. 1 fs), sora alltid utgor den inre basen for det forsta submar- 

 ginal-saltet. eller cellula suhnarginalis prima (Fig. 1. s '), ilksom 

 den ifr&n vingmiirket utgaende nerven utgor basen for marginal- 

 fSltet. Skild fnm postcostal-nerven utgd,r brachial-nerven, eller 



