874 



a andra sidan lagger Holmgren stor vigt pa klornas foihAllande. 

 Wesmael liar forfjensten att jemte mycket annat afven framhallit 

 betydelsen af dessa organer i systematiskt hanseende, men pa samma 

 gang vid Ichneumon iifven pavisat att sagade och enkla klor kunna 

 forekomma inom samma genus till och med hos samma art. Da dessa 

 klor stundom aro mycket sma och till storre delen dolda af klodynan 

 (pulvillus), sa ar undersokningen af dem forknippad med nagon sva- 

 righet. Att sa ar forhallandet framgar tydligast deraf att bade 

 Holmgren och Foerster hafva ansett klorna hos Grypoceiitrns enkla, 

 oaktadt de i sjelfva verket aro tydligt sagade hos alla arter. En 

 familj sadan som den sist namde forfattaren bildat, nemligen Ctcno- 

 palmidce, ornfattande alla Tryphoner med sagade klor och 2 sporrar 

 pa bakbenen, kan derfore ingalunda anses naturlig. Kanske man 

 likval skulle kunna fordela alla Holmgrens slagten pa 2 hufvud- 

 grupper, for hvilkas karakteristik dock andra kannemarken, iin de af 

 honom anvanda, maste hemtas fran kroppens olika delar. I inledningen 

 till Crypti har jag redogjort for de nyinforda termini technici epomia 

 och epienemia. For korthetens skull vill jag i det foljande begagna 

 nerviilus i stallet for nervus transversus ordinarius alarum anticarum, 

 samt nervelhis for nervus transversus ordinarius alarum posticarum. 

 Det afskurna forsta stycket af radius pa bakvingarne benarnnes helt 

 enkelt abscissula och jemfores i langd med nervus basalis, mot hvilken 

 den bildar en vinkel. Midtelfaran pa mesosteruum kallas mesolcus 

 och ar antingen baktill sluten af en liten tvarriblia (clausus), eller 

 ock blir den, sarskildt hos slagten med mera siicklikt nedhangande 

 mesosternum, baktill bredare och djupare samt ofvergar utan tvar- 

 ribba i nedsluttningen framfor bakbenens hofter; i detta fall siiges 

 den vara apertus. Sidofai-orna, en pa hvardera sidan af mesosternum, 

 hvilka hos Crypti gemenligen aro starkt utbildade, antingen saknas 

 fullstandigt hos Tryphonerna eller jiro de antydda genom en kort 

 groplik insankning. De kallas i beskrifningarne sternauli, liksom 

 motsvarande faror pa mesonotum, hvilka begransa parapsidse, blifvit 

 benamda notauli. I framvingarne utgar nervus parallelus oftast ur 

 midten af brachial-cellen, stundom narmare nedre vinkeln eller ur 

 den ofre; uttrycken n. parallelus inferus, medius och superus aro af 

 det sagda latta att forsta. Den lilla tvarnerv, eller ofre n. recurrens, 

 hvilken bildar inre sidan af areola, kunde man kalla n. areolaris; 

 nar den afskurna delen, som ligger emellan bada nervi recurrentes, 

 ar storre an denne n. areolaris, kallas han kort (n. areolaris hrevis). 

 Den s. k. n. cuhitalis uppstiger vanligen fran burjan parallelt med 

 vena basalis; stundom hander det likval att han bojer sig starkt 

 inat vingskifvan och da vanligen bildar en vinkel i midten, ett for- 

 hallande, som redan Gravenhorst anmarkte under uttrycket n. c. an- 



