1046 



som sakna scrobs lateralis, ser man afvenledes ofta en fin inlryck- 

 ning, utgaende ftan postpetioli spets i riktning mot eller anda till 

 spiracula. Skillnaden niellan de genera som ega och de som sakna 

 scrobs blir da den, att i forra fallef den skarpa sidokanten pa post- 

 petiolus ioper under eller vid sidan om spiracula, da i sednare fallet 

 den fina sidokanten alltid traffar spiracula eller loper i riktning 

 rnot dem. 



Det 2:a segmentet erhjnder afven liitt goda karakteier saval 

 med hansyn till spiiaculas lage framoni, i eller bakom midten, som 

 afven i afseende pa dess langd och fargteckning. Da man i en 

 kortare ofversigt ofta anvander detta segment, sa vore det beqvamt 

 att hafva-ett kortare uttrycl; iin al)(lominis segmentum secunduin. 

 Jag har vid 1'teromalinerne bcgagnat posfpetiolus, men da Westiiael 

 redan anviindt denna terniiiius for Gravenhorsts j^or.s antica : sa vill 

 jag fciresla (lcuteron for satnma 2:a segtnent. F^et 3:e segmentet bor 

 man iifven tasta uppmiirksamhet vid, emedan dess invikna sidokant 

 (epipleura) liksom iifven niir- eller franvaron af ett svart streck 

 under spiracula betydligt underliitfar arternas uppfattning inotn det 

 egentliga sliistet rampoplex. Terebians liingd iir for honornas kiinne- 

 dom en af de biista nch siikiasfe karakfeicr for Limnerier, emedan 

 hon ej ar underkastad nagon variation inom en och samma art. 



Liksoni Ophionerna ofver hufvud taget lefva parasitiskt pa 

 fjarilar, siirdeies stone naftfjiirilar, inniistla sig iifven Campopiegerna 

 hos dessa djur. Men ibland Limnerierna tyckas icke sa fa vara an- 

 visade at Teuthrediner, i synnerhet sliigtena Ciynbex, Lophi/rus och 

 Nematus. Stundoni utsattas dessa ater for angrepp af dubbelparasiter 

 och da hufvudsakligen af arter inoin slagtena Hemiteles och Meso- 

 chorus. Anmjirkningsviirdt synes det vara att sliigtet Canidia inoni 

 Limneriernas grupp tyckes parasitera hos Colcoptera och der ute- 

 slutande hos genus Phytonomus. 



De forarbeten vi ega ofver r'ampopIegerna kunna riiknas till 

 dct basta, som den hymenopterologiska litteraturen kan uppvisa. 

 Redan Gravenhorst har med stor omsorg beskrifvit hithorande sma- 

 djur och dervid framhallit ej allenast fiitgeii pa antennskaft, ben 

 och abdomen, utan iifven petioli och jiostpetioli liingd, for att ej 

 fala oin hans mycket noga och bestiifnda nppgifter yta areolans i 

 fratnvinsfar form och petiolering, hvilket allt i hog grad underliittar 

 arternas igenfinnande, sa att storre delen kan med temlig siikerhet 

 utredas efter denne var iildste ichneumonolous i hans klassiska arbete 

 framlagda data. Foersters monografi ofver slagtet iir utan gensiigelse 

 det basta af allt hvad denne framstaende hymenopterolog har lemnat 

 oss. Likasa kunna vi efter noggrannt studiuni af Holmgrens Ophio- 

 nider med fog pasta, att af alla hans utmiirkta arbeten pa Ichneu- 



