1055 



garne hafva ett storre eller mindre antnl hamuli, hvilket likval tem- 

 ligen nocra sammanfaller mod kroppens storlek. likasa star abscissula 

 och dess furhallandc till n. rocurrens i sanimanhanjDf nied djurets 

 storlek. Den s. k. nervellus, oller iieTvns transversu.s ordinarius. 

 kan stundoni vara af gagn {'ov artens atskiljandc, nieii ;ir, sasoni 

 redan Foerster anmarkt, ej fulit tillfdrlitlisf. Vinglocken variera 

 .«tundoni till fargen hos en och samina art, oftast aro de Ijusare 

 hos hannarne. 



Abdomen har do mcdlersta segmenton roda eller eula; det forsta 

 eller petiolus har inembianen aldrig oaende ofver midten, stnndom 

 upptager den ondast sista tredjedelcn af postpetinlus men striicker 

 sjo i detta fall liingro ut under 2:a sejJtmentet, sa att don naralldeles 

 i jemnhojd nied detta segments spiracula sanit iir en iiimaikt karakter 

 lor slaortets indelnin}? i naturliga jrnipiioi. Po8t])otiolus har oj scrobes 

 laterales afsatta, endxst lios en art lopor en fin linja fian spiracula 

 till dess spets; de intryckta sidojjropaine eller glymnia aro i all- 

 manhet djupa ocli stora hos de storre arterna, mindre och svagare 

 marquerade, stundom sparlost forsvunna hos de smarre species Det 

 2:a segmentet har alltid tydligt invikiia epipleura, doss spiracula 

 ligga oftast bakom, siillan i midten .nara sidokanten, thyridia till 

 formen mera atlanga hos de storre, lundade hos de smarre arterna. 

 F"argen pa detta segment ar ofta af betydolso for arternas atskiljande 

 och ar temligen constant lios biida konen. Det 3:e segmentet har 

 sidokanten antingen invikon nJistan till spotsen ooh da alltid svart, 

 eller iir denna invikning endast vid bason synlig, stundom da afven 

 forsedd med ett svart streok. som utgAr ifran sjelfva hornet, men 

 sedan aflagsnar sig derifran. De arter, hvilkas epipleura ej iiro af- 

 satta, antingen sakna eller iiif) tecknade med ett iJingre eller kortare 

 svart sidostreck, som aldrig beror sidokanten, utan vanligen loper 

 nagot under spiiacula. Dess liige pa liingre oller koitare afstand 

 fran sidokanten iir dock af mindre botydelso, ty da opiploura aro 

 tydligt afsatta konimer naturligtvis don svarta strimman niirmare iin 

 da sidokanten iii jomn bagformig. Fiir iifrigt iir denna svarta linja 

 ej nagon fiirg pa segmentets integument, utan jir det meni])ranosa 

 ventralsegmentets svarta sidolist, som skiner igenom, och kan hos en 

 ooh sainma art (t. ex. monozonus) saknas eller finnas till, ehuru kort. 



Henen lemna ej nagra vidare utmiirkande karakterer utom deras 

 fiirg, som dock varierar niigdt efter konen. Stundom iiro laren grofre, 

 mera cylindriska iin hos ofriga artei-; tibierna oftast pa utsidan be- 

 lagda med borstlika taggar, deras sporrar stundom ovanligt langa: 

 klorna nagon gang niistan utan sagtiinder. 



T)en indelningsgrund, som Foerster anvJinder, nemligen bak- 

 larens targ iir dels af ringa betydelse emedan den triiffar ondast ett 



